Дата документу 04.02.2026
Справа № 334/10341/25
Провадження № 2-а/334/19/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 лютого 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючої судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Вишнякова Д.О.,
встановив:
представник заявника адвокат Вишняков Д.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6302208 від 08.12.2025.
В обґрунтування позову зазначив, що 08.12.2025 відносно позивача поліцейським 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління УПП в Запорізькій області капралом поліції Пігуром Нікітою Івановичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 6302208. Відповідно до Постанови позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає Постанову протиправною, прийнятою з порушенням вимог норм діючого законодавства України та взагалі абсурдною з наступних підстав. Слід зазначити, що під час розгляду адміністративної справи Позивачем було заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, на що Позивачу було продемонстровано особистий мобільний телефон поліцейського з відеозаписом невідомого походження. Позивач зазначає, що особистий мобільний телефон не може бути допустимим доказом по даній адміністративній справі. На відео в особистому телефоні поліцейського взагалі неможливо ідентифікувати транспортний засіб Позивача. Розгляд адміністративної справи проходив не на місці можливого порушення Позивачем ПДД. На момент зупинки транспортного засобу в поліцейських не було та могло бути інформації щодо причетності Позивача до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Таким чином зупинка транспортного засобу Позивача була незаконною. 
Представник відповідача Малій О.М. подав відзив на позов, в якому позов не визнав та зазначив, що 08.12.2025 під час несення служби поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП було виявлено, що відповідач не виконав вимоги ПДР. Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись згідно частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», була наголошена причина звернення, а саме те, що водій порушив вимоги ПДР. Під час несення служби поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , який проїхав перехрестя на заборонний «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3(г) ПДР. На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП відповідачем надається відеозапис з відеореєстратора, який встановлений в службовому транспортному засобі. Позивачу було роз`яснено та дотримано його права згідно статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.
Представником позивача адвокатом Вишняковим Д.О. подана відповідь на відзив, в якій він зазначив, що відзив підписано Малієм Олександром Миколайовичем, до відзиву додано довіреність від 21.02.2022, однак інших документів, що необхідні для підтвердження повноважень даної особи представляти інтереси Відповідача у суді до матеріалів справи не надано, таким чином, відзив підписано особою, повноваження якої не підтверджено, а тому він не може враховувати при розгляді даної судової справи. Також довіреність видана в порядку передоручення, не підписана та нотаріально не посвідчена. У п. 7 Постанови зазначено: до постанови додаються БК474247. Позивач не обізнаний, що це за шифр БК474247. У будь-якому випадку до постанови не додано відео у кількості 3 шт. Таким чином 2 відео, що додано Відповідачем до відзиву є неналежними доказами. На відео взагалі відсутній автомобіль Позивача. З відео абсолютно чітко можна встановити, що якийсь автомобіль, схожий на автомобіль Позивач, проїхав перехрестя, неможливо встановити місце знаходження даного автомобілю у часі, тобто абсолютно неможливо встановити положення даного автомобілю по відношенню до уявної стоп- лінії в момент вмикання жовтого сигналу світлофору та т.ін. Також у відповіді на відзив викладені інші обставини, які були зазначені представником позивача у позовній заяві.
Ухвалою про відкриття провадження у справі від 17.12.2025 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. У відповідача витребувані матеріали справи про адміністративне правопорушення, в якій ухвалено оскаржувану постанову. Витребувані докази суду надані разом із відзивом 19.12.2025.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Вишняков Д.О. в судовому засідання позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримали та просили задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У відзиві просив розглянути справу без його участі.
Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 08.12.2025 серії ЕНА № 6302208, складеної поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Пігуром Нікітою Івановичем, 08.12.2025 о 10.12 годині у м. Запоріжжі вул. Незалежної України – вул. Миру водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом AUDI E-TRON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонний «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3.г ПДР, за що відповідальність передбачена частиною другою статті 122 КУпАП. Постановлено накласти штраф у сумі 510 гривень. 
У розділі 8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі – ПДР), викладені приписи регулювання дорожнього руху. Відповідно до пункту 8.7.3 «ґ» - жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофора встановлена частиною 2 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..
Згідно з пунктами 8, 11 частини першої статі 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі – Закону № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі – Закон № 3353-XII), встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.
Згідно з пунктом 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У статті 252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно зі статтею 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.
У статті 258 КУпАП зазначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Таким чином постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною другою статті 122 КУпАП.
У статті 283 КУпАП зазначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Тобто постанови про адміністративні правопорушення не повинні бути не повні та не об`єктивні.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Зі змісту норм статей 251, 252, 280 КУпАП суд приходить до висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за частиною другою статті 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: вона обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом встановлено, що 08.12.2025 поліцейським Пігуром Н.І. винесена постанова серії ЕНА № 6302208 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який порушив пункт 8.7.3 «ґ» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною другою статті 122 КУпАП. З вказаної постанови вбачається, що фіксування адміністративного правопорушення здійснювалося за допомогою нагрудного відеореєстратора БК474247.
Як вбачається з дослідженого судом електронного доказу - відеозапису з нагрудного відеореєстратора БК474247, який містяться у файлі з назвою «Салтан відеозапис.mp4», який є належним і допустимим доказом в цій справі, оскільки відомості про нього зазначені в оскаржуваній постанові, він не містить відомостей про порушення позивачем ПДР.
При цьому факт порушення позивачем ПДР зафіксований у відеофайлах з назвами «факт правопорушення Салтан1.mp4» та «факт правопорушення Салтан2.mp4», які є відеозаписами з автомобільного відеореєстратора 70mai. Відповідно до вказаних відеофайлів 08.12.2025 о 10.06 годині у м. Запоріжжі вул. Незалежної України – вул. Миру транспортний засіб AUDI E-TRON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їхав до перехрестя та проїхав його на заборонний «жовтий» сигнал світлофора.
Суд зауважує, що відеозапис правопорушення може бути доказом у справі у тому випадку, коли він зафіксований у встановленому законом порядку.
Проте оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб – автомобільний відеореєстратор 70mai, яким здійснено відеозапис правопорушення, що є порушенням частини третьої статті 283 КУпАП.
За таких обставин суд не визнає допустимими доказами відеофайли з назвами «факт правопорушення Салтан1.mp4» та «факт правопорушення Салтан2.mp4», які є відеозаписами з автомобільного відеореєстратора 70mai.
Таким чином матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не містять належних, допустимих та достатніх доказів порушення позивачем пункту 8.7.3 «ґ» ПДР.
Враховуючи вище вказане, суд встановив, що у діях позивача ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, що є підставою для задоволення позову.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.
При цьому, з огляду на приписи частини третьої статті 286 КАС України не підлягає задоволенню позов в частині визнання оскаржуваної постанови протиправною.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи вищевказане та задоволення позову із зазначених судом підстав, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи сторін.
Керуючись статтями 6-9, 244-246, 250, 286 КАС України, суд
ухвалив:
позов задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6302208 від 08.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.
Справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 – закрити.
У позові в іншій частині відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Реквізити учасників справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
відповідач – Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, код ЄДРПОУ 40108646.

Суддя М.В. Фетісов