Справа № 638/14984/25
Провадження № 2/638/4835/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
22 січня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - Яковлевої В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Сікорського А.С.,
учасники справи:
позивач - фізична особа-підприємець " ОСОБА_1 ",
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця " ОСОБА_1 " до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу,

установив:
Стислий виклад позиції позивача

05 серпня 2025 року представник фізичної особи-підприємця " ОСОБА_1 " - адвокат Хобта Юрій Михайлович звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу.
Позовна заява мотивована тим, що 17.11.2021 року Дзержинським районним судом міста Харкова було ухвалено рішення по справі № 638/2968/21 про стягнення з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ «ФК «Аннесі» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 127 540 гривень, судовий збір у сумі 2 270 грн, витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 11 718,10 грн, а всього 141 528,10 грн.
28.10.2022 року заяву ФОП ОСОБА_1 було задоволено. Дзержинським районним судом міста Харкова винесено ухвалу про заміну стягувача з ТОВ «ФК «Аннесі» на ФОП ОСОБА_1 .
10.04.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Дмитром Олександровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71524786 за виконавчим листом № 638/2968/21 від 14.02.2022 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ФОП ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 127 540 гривень, судовий збір у сумі 2 270 грн, витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 11 718,10 грн, а всього 141 528,10 грн.
Позивач вказує на те, що з дати винесення Дзержинським районним судом м. Харкова Рішення по справі № 638/2968/21, відповідач не виконував судове рішення в добровільному порядку, не сплатив заборгованості, тобто на 01.08.2025 року борг Відповідачем не оплачений. Тобто Позивачу завдані збитки не були компенсовані.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника його обов`язку.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо Інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.
Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховної палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).
Разом із тим, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.
Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.
Право кредитора вимагати сплату боргу з врахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсацій (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі № 910/11249/17.
Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.
Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановлениям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника, та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.
З урахуванням вищезазначеного, Позивач має право на стягнення з Відповідача суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення.
Відтак, з огляду на той факт, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11,2021 року по справі № 638/2968/21 не виконане, то три проценти річних та інфляційні втрати були розраховані за період з 01.08.2022 року до 02.08.2025 року.
Загальна сума 3% відсотків річних за користування грошовими коштами за вказаний період складає 12 760,79 грн, загальний розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 48 332,30 ґрн, згідно доданих розрахунків до позовної заяви.
Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ФОП ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , 3 % річних у розмірі 12 760,79 грн. та інфляційні втрати у розмірі 48 332,30 грн.
Витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі: 1 211,20 грн покласти на Відповідача.
Витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 16 352 грн покласти на Відповідача;

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 06 серпня 2025 року судом було направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування (проживання) відповідача та отримано відповідь з реєстру територіальної громади міста Харкова.
Ухвалою Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 06 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу за правилами спрощеного позовного провадження.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник позивача – адвокат Хобта Ю.М. подав через систему «Електронний Суд» заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позов підтримують та просять його задовольнити. Проти ухваленя заочного рішення не заперечували.
Відповідач у судове засідання не з`явився про час, дату, місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена, а, відтак, належним повідомленням.
Відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина одинадцята статті 128 ЦПК України).
Таким чином, відповідач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.
Відповідачем у встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України.
Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням того, що відповідач, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду

17.11.2021 року Дзержинським районним судом міста Харкова було ухвалено рішення по справі № 638/2968/21 про стягнення з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ «ФК «Аннесі» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 127 540 гривень, судовий збір у сумі 2 270 грн, витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 11 718,10 грн, а всього 141 528,10 грн (а.с. 8-11).
28.10.2022 року заяву ФОП ОСОБА_1 було задоволено. Дзержинським районним судом міста Харкова винесено ухвалу про заміну стягувача з ТОВ «ФК «Аннесі» на ФОП ОСОБА_1 (а.с. 12-13).
10.04.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Дмитром Олександровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71524786 за виконавчим листом № 638/2968/21 від 14.02.2022 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ФОП ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 127 540 гривень, судовий збір у сумі 2 270 грн, витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 11 718,10 грн, а всього 141 528,10 грн (а.с. 14-16).
З огляду на той факт, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11,2021 року по справі № 638/2968/21 не виконане, то три проценти річних та інфляційні втрати були розраховані за період з 01.08.2022 року до 02.08.2025 року.
Загальна сума 3% відсотків річних за користування грошовими коштами за вказаний період складає 12 760,79 грн, загальний розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 48 332,30 ґрн, згідно доданих розрахунків до позовної заяви (а.с. 17-18).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (Постанова ВП ВС від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц).
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
У Постанові КЦС ВС від 06.12.2023 у справі № 522/12406/22 також зроблено висновок, що зупинення виконання рішення не впливає на реалізацію особою права за захист майнового інтересу, оскільки за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
У Постанові ВС від 07.02.2018 року у справі № 910/11249/17 було зроблено висновок, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.
Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (Методологічні положення щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519).
Інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, вони об`єктивно виникають унаслідок знецінення грошових коштів, а їх стягнення є компенсацією за понесені втрати.
Компенсація кредитору інфляційних втрат згідно з положеннями частини другої статті 625 Цивільного кодексу України є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг.
Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу.
Верховний Суд у своїй практиці послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат, висновки про це викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року у справі № 904/4334/22, від 24 січня 2024 року у справі № 917/991/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 910/18091/23 та від 05 листопада 2024 року у справі № 902/43/24, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 712/4975/22.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 16 352, 00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/15063/18.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір № 03/07-24 від 03.07.2024 про надання правничої допомоги (а.с. 27), акт №1 приймання-передачі виконаних робіт від 15.07.2024 (згідно якого вартість надання первинної консультації складає 1000,00 грн за 0,5 години, правовий аналіз документів 4000,00 грн за дві години, підготовка та подання позовної заяви 4200,00 грн за 2,1 годину) (а.с. 29), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого 18.09.2020 адвокату Литвиненко О.І. (зворот. а.с. 29), платіжна інструкція № 4939 від 01.10.2024 на суму 9200,00 грн (а.с. 30).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір/
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268).
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, яка не є складною та є однотипною для адвоката, розглядалася у спрощеному позовному провадженні, що не потребує значного витрачання часу адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), а також ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 6000,00 грн.
Відповідно ст.141ЦПКУкраїни судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. 7,12,13,81,141,259,263-265,268,280-282, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця " ОСОБА_1 " до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ФОП " ОСОБА_1 ", ідентифікаційний код НОМЕР_3 , 3 % річних у розмірі 12 760,79 грн та інфляційні втрати у розмірі 48 332,30 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ФОП " ОСОБА_1 " витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн (шість тисяч гривень).
Надіслати позивачу копію судового рішення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а відповідачу надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня оголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ФОП " ОСОБА_1 ", ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 .
відповідач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Повний текст судового рішення складено 22 січня 2026 року.

Суддя В.М. Яковлева