РІШЕННЯ
Іменем України

29 січня 2026 року 

м. Київ

справа №990/236/25
адміністративне провадження № П/990/236/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В. М., суддів Бевзенка В. М., Рибачука А. І., Стародуба О. П., Чиркіна С. М., 

за участю секретаря судового засідання Шосенко К.М.,
позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
представника позивачів Лєгостаєвої Д.В., 
представника відповідача Таркаєвої О.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 990/236/25
за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 
про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 22.05.2025 ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 , позивач-1), ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 , позивачка - 2), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; позивач-3), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ; позивач-4) звернулися до Верховного Суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України, Комісія, відповідач), в якому, з урахуванням заяви від 18.07.2025 про зміну підстав позову, просили:
1) визнати протиправними та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України:
- № 87/зп-25 від 17.04.2025 в частині затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного 11.02.2025 кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами) - ОСОБА_3 (код кандидата (перше судове рішення) - 0042676, код кандидата (друге судове рішення) -0055988), ОСОБА_4 (код кандидата (перше судове рішення) - 0056499, код кандидата (друге судове рішення) - 0036933), ОСОБА_1 (код кандидата (перше судове рішення) - 0028000, код кандидата (друге судове рішення) - 0070276, ОСОБА_2 (код кандидата ( перше судове рішення) - 046205, код кандидата ( друге судове рішення) - 0064949);
- №89/зп - 25 від 17.04.2025 в частині: затвердження декодованих результатів практичного завдання, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційних загальних судів у межах конкурсу та загальних результатів першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 №94/зп-23 (зі змінами), а також відмови у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
2) зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України протягом 7 (семи) днів з дати набрання судовим рішенням у даній справі законної сили здійснити повторне оцінювання практичного завдання, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційних загальних судів у межах конкурсу на посади суддів апеляційних загальних судів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та розглянути питання щодо допуску позивачів до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», з врахуванням мотивів та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. Судом встановлено, що рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 94/зп-23 від 14.09.2023 (зі змінами внесеними рішенням ВККС України від 14.12.2023 та 23.01.2024) було оголошено конкурс на заняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах.
3.  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були допущені до участі у конкурсі в якості кандидатів до участі у конкурсі на зайняття вакантних посад в апеляційний загальний суд (цивільна спеціалізація).
4. Рішенням Комісії від 19.06.2024 № 184/зп-24 призначено кваліфікаційне оцінювання в межах конкурсу. Цим рішенням також встановлено черговість етапів кваліфікаційного оцінювання: перший - складання кваліфікаційного іспиту, другий - дослідження досьє та проведення співбесіди.
5. Рішенням Комісії від 17.07.2024 № 228/зп-24 затверджено Методичні вказівки з оцінювання практичного завдання, виконаного кандидатами на посаду суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту, зокрема методичні вказівки з оцінювання практичного завдання з цивільної спеціалізації, виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних господарських судах у межах конкурсу (далі Методичні вказівки). Відповідно до Методичних вказівок максимально можливий бал за кожне модельне судове рішення становить 75 балів.
6. Рішенням Комісії від 21.08.2024 № 260/зп-24 затверджено тип 2 практичного завдання для виконання кандидатами на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах під час кваліфікаційного іспиту в межах конкурсу. Тип 2 практичного завдання включає два модельні судові рішення що складаються зі вступної, описової (крім кримінального судочинства) та/або частково мотивувальної частини, на підставі даних яких учасник повинен продовжити їх викладення.
7. Рішенням Комісії від 11.09.2024 № 270/зп-24 (зі змінами) призначено кваліфікаційний іспит під час кваліфікаційного оцінювання в межах конкурсу, зокрема позивачам, та визначено черговість етапів його проведення: перший етап - тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації відповідного суду, другий етап - тестування когнітивних здібностей, третій етап - виконання практичного завдання спеціалізації відповідного суду.
8. Позивачі успішно склали тестування з загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації відповідного суду.
9. Рішенням Комісії № 319/зп-24 від 16.10.2024 затверджено кодовані та декодовані результати тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації апеляційного загального суду (цивільна спеціалізація), за результатами якого позивачів було допущено до другого етапу кваліфікаційного іспиту в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами) - тестування когнітивних здібностей кандидатів.
10. Позивачі успішно склали тестування когнітивних здібностей.
11. Рішенням Комісії № 9/зп-25 від 13.01.2025 затверджено кодовані та декодовані результати тестування когнітивних здібностей, кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах (цивільна спеціалізація) та допущено позивачів до третього етапу кваліфікаційного іспиту в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами) - виконання практичного завдання зі спеціалізації апеляційного загального суду (цивільна спеціалізація).
12. Рішенням Комісії від 22.01.2025 № 21/зп-25 затверджено склад екзаменаційної комісії для перевірки та оцінювання практичних завдань, виконаних кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах.
13. 11.02.2025 позивачі брали участь у виконанні практичного завдання Типу 2, яке полягало у викладенні двох модельних судових рішень. Максимально можливий бал за виконання практичного завдання - 150 балів, по 75 балів за кожне модельне судове рішення.
14. Розробником модельних судових рішень є Національна школа суддів України. 
15. Практичне завдання № 1 передбачало підготовку проекту модельного судового рішення суду апеляційної інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення суду першої інстанції у справі за її позовом до Держави України в особі Кабінету Міністрів України про виплату компенсації за мобілізоване (примусово відчужене) майно та відшкодування шкоди. Завдання складено за фабулою справи № 757/64569/16-ц (провадження № 14-19цс23, постанова Великої Палати Верхового Суду від 13.09.2023 ).
16. В умовах практичного завдання зазначено, що суд першої інстанції звільнив позивачку ( ОСОБА_5 ) від сплати судового збору. Однак правових підстав для цього, з посиланням на Закон України «Про судовий збір», не наведено.
17. У запропонованому розробниками варіанті модельного судового рішення є розділ «розподіл судових витрат», в якому зазначено про те, що «… позивачка при подані позовної заяви мала сплатити максимальний судовий збір за подання позовної заяви, а при поданні апеляційної скарги - 150% від вказаного максимального розміру, тобто 17025 грн». 
У цій частині рішення не згадано про підстави звільнення позивачки від сплати судового збору судом першої інстанції чи про відстрочення сплати судового збору судом апеляційної інстанції на стадії відкриття апеляційного провадження. Однак у резолютивній частині постановлено стягнути з ОСОБА_5 у дохід Державного бюджету України 17025 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
18. До переданої Комісії модельної справи додано Інструкцію оцінювання практичного завдання № 2.4.36, в якій за елементом практичного завдання, що підлягають оцінювання «Висновки та результати розгляду апеляційної скарги» (п. 1.4 мотивувальної частини) зазначено: «вирішено питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 22 ЗУ «Про сплату судового збору». Цей елемент оцінюється в 3 бали.
За елементом практичного завдання «Новий розподіл судових витрат…» (п. 2.2 резолютивної частини) зазначено: «Стягнути з ОСОБА_5 у дохід Державного бюджету України 17025 грн судового збору за подання апеляційної скарги». Цей елемент оцінюється в 5 балів. 
19. Вирішуючи практичне завдання № 1 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , позивачі-учасники конкурсу у проекті постанови виклали частину рішення щодо розподілу судових витрат. Зокрема:
Конкурсант ОСОБА_3 у мотивувальній частині зазначив:
«Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги, судові витрати, понесені нею у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції зі сплати судового збору слід віднеси на рахунок держави, а інші судові витрати - на рахунок позивачки.»
Водночас у резолютивній частині постанови питання розподілу судових витрат не вирішено (т.1, а.с. 155).
Конкурсантка ОСОБА_4 у мотивувальній частині зазначила: «Суд першої інстанції звільнив позивачку від сплати судового збору, отже, враховуючи до відхиленої частини позовних вимог, розподіл витрат здійснити за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».
У резолютивній частині постанови зазначено: «Розподіл судових витрат здійснити за рахунок держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України» (т.1, а с. 161).
Конкурсант ОСОБА_2 у мотивувальній частині зазначив: «Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а оскаржуване судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог зміно лише в мотивувальній частині постанови, то новий розподіл судових витрат не здійснюється і їх слід віднести на рахунок держави». 
Водночас у резолютивній частині постанови питання розподілу судових витрат не вирішено (т.1, а.с. 169).
Конкурсант ОСОБА_1 у мотивувальній частині зазначив: «Суд першої інстанції звільнив позивачку від сплати судового збору, а тому судові витрати за розгляд даної справи на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» необхідно віднести на рахунок держави. Правових підстав для їх перерозподілу немає». 
У резолютивній частині зазначено: «Судові витрати віднести на рахунок держави» (т. 1, а.с. 180).
20. Рішенням Комісії № 87/зп-25 від 17.04.2025 затверджено кодовані результати практичного завдання, виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами).
21. Відповідно екзаменаційних відомостей оцінювання практичного завдання позивачам-учасникам конкурсу виставлено такі остаточні оцінки: ОСОБА_2 - 50,5 (перше рішення), 60,5 (друге рішення); ОСОБА_1 - 55 (перше рішення), 56 (друге рішення); ОСОБА_4 - 55,5 (перше рішення), 56,5 (друге рішення); ОСОБА_3 - 47,5 (перше рішення), 61,5 (друге рішення).
22. Рішенням Комісії № 89/зп-25 від 17.04.2025 затверджено декодовані результати практичного завдання. Результати позивачів на третьому етапі кваліфікаційного іспиту та загальні результати першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» були наступними:
- ОСОБА_3 (код кандидата за перше судове рішення 0042676) - за третій етап 109 балів, загальні - 289,2 балів (не складено);
- ОСОБА_4 (код кандидата за перше судове рішення 0056499)- за третій етап 112 балів, загальні - 299 балів (не складено);
- ОСОБА_1 (код кандидата за перше судове рішення 0028000) - за третій етап 111 балів, загальні - 295,4 балів (не складено);
- ОСОБА_2 - (код кандидата за перше судове рішення 0046205) - за третій етап 111 балів , загальні - 300,8 балів (не складено).
23. Не погоджуючись з рішеннями Комісії № 87/зп-25 від 17.04.2025 та № 89/зп-25 від 17.04.2025, позивачі звернулися до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

(а) позиція позивачів 

24. Позивачі вважають, що оскаржувані рішення Комісії порушують їхні права, оскільки вони мали правомірні очікування щодо застосування до них правил, встановлених Положенням про порядок складання кваліфікаційного іспиту, затвердженим рішенням ВККС України від 19.06.2024 № 185/зп-24 (далі - Положення), зокрема пункту 4.15, підпункту 5.5.5 пункту 5.5, пункту 5.8, а також методики оцінювання, передбаченої Методичними вказівками з оцінювання практичного завдання, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту, затвердженими рішенням ВККС України від 17.07.2024 № 228/зп-24.
25. На думку позивачів, Комісія не дотрималася затверджених нею ж Методичних вказівок з оцінювання практичного завдання, які передбачають обов`язкове диференційоване оцінювання за кожним окремим критерієм.
За твердженням позивачів, практичне завдання підлягає оцінюванню за такими елементами: мотивувальна частина, резолютивна частина, стилістика та орфографія, кожен із яких має чітко визначену максимальну кількість балів. Загальна сума балів має формуватися шляхом додавання оцінок за кожним із зазначених критеріїв.
Водночас позивачам було повідомлено лише загальний (сумарний) бал за кожне практичне завдання без зазначення кількості балів, виставлених за кожним елементом, що, на їхню думку, унеможливлює перевірку правильності та обґрунтованості оцінювання.
Крім того, позивачі зазначають, що хоча Методичні вказівки допускають можливість відступу від встановленої структури балів у межах до 10 відсотків, відсутність деталізації оцінок позбавляє можливості перевірити дотримання цієї вимоги.
26. Позивачі посилаються на пункт 4.15 Положення, відповідно до якого учасник має право на ознайомлення з інформацією про власні відповіді на запитання тесту (бланком відповідей), зошитом для виконання практичного завдання та всіма оцінками за результатами складання ним іспиту (без інформації про оцінювачів).
На їхню думку, відмова Комісії у наданні проміжних балів за кожним критерієм оцінювання порушує принципи відкритості та прозорості, а також принцип рівності умов для всіх кандидатів.
Позивачі вважають, що такий підхід Комісії унеможливлює мінімізацію суб`єктивних чинників при визначенні результатів іспиту.
27. Крім того, у позові зазначено, що дискреційні повноваження Вищої кваліфікаційної комісії суддів України не є безмежними та мають здійснюватися у межах, визначених законом.
Позивачі посилаються на правові позиції Конституційного Суду України та практику Великої Палати Верховного Суду, відповідно до яких будь-яка дискреція органу влади має підлягати зовнішньому публічному та судовому контролю, а рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути передбачуваними та обґрунтованими.
На думку позивачів, відсутність поелементної деталізації оцінок свідчить про непрозорість процедури та створює ризик свавільного використання дискреційних повноважень.
28. Крім того, у заяві про зміну підстав позову від 18.07.2025 позивачі додатково звернули увагу на те, що Комісією, на їх думку, також було занижено бал за елементом судового рішення «Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції» при виконанні практичного завдання № 1.
Відповідно до Методичних рекомендацій за цей елемент оцінювання виставляється кількість балів від 0 до 5.
В описовій частині проєкту судового рішення, яка містилася в умовах практичного завдання № 1 і виклад якої мали продовжити учасники конкурсу, було зазначено, що суд першої інстанції звільнив позивачку від сплати судового збору. Проте, з яких саме правових підстав суд ухвалив таке процесуальне рішення, зазначено не було. Також не було зазначено й про сплату судового збору при поданні позивачкою апеляційної скарги.
Оскільки підставами звільнення від сплати судового збору можуть бути як категорія позову, так і статус або майновий стан позивача, учасники конкурсу виходили з обґрунтованості звільнення позивачки від сплати судом першої інстанції.
Відповідно, від підстави звільнення позивача від сплати судового збору залежить те, як він розподілятиметься судом при ухваленні рішення та на стадії апеляційного перегляду рішення суду, зокрема у випадку помилкового застосування судом першої інстанції норм Закону України «Про судовий збір» та Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) щодо звільнення від сплати судового збору.
На думку позивачів, відсутність такого застереження в умовах практичного завдання № 1 мала тлумачитися на користь правомірності звільнення позивачки від сплати судового збору у модельній справі, що зумовлювало віднесення на користь держави і витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, адже відповідно до неодноразово висловлених правових позицій Верховного Суду звільнення позивача від сплати судового збору при пред`явленні позову є підставою для звільнення від його сплати й на наступних стадіях цивільного процесу.
У зв`язку з наведеним, всі позивачі-учасники конкурсу вважали, що позивачку звільнено від сплати судового збору, а тому правильним за умовами завдання було віднести судові витрати на рахунок держави. 
Разом з тим, у модельній справі № 757/64569/16-ц (провадження № 14-19цс23), фабула якої взята за основу для виконання модельного судового рішення, суд першої інстанції відстрочив позивачці сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, однак у рішенні суду питання про розподіл судових витрат не вирішив. Суди апеляційної та касаційної інстанцій звільнили позивачку від сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг, проте з огляду на відмову у задоволенні позову Велика Палата Верховного Суду стягнула з позивачки судовий збір за подання позовної заяви.
Отже, з врахуванням некоректної, на думку позивачів, і відмінної від модельної справи умови завдання в частині судового збору, позивачі вважають, що за виконання вказаного завдання їм було знижено кількість балів саме за «Розподіл судових витрат…», яке, на думку позивачів, було вирішено ними правильно і мало б бути відповідно оцінено.
Отримавши 5 балів за вказаний елемент оцінювання, усі позивачі набрали б необхідні 112,5 прохідних балів та продовжили б участь у конкурсі.

(б) позиція відповідача 

29. Відповідач проти позову заперечував, вважає оскаржувані рішення законними і обґрунтованими з огляду на таке.
30. Рішенням ВККС України від 19.06.2024 № 185/зп-24 затверджено Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів, яке, зокрема, визначає організаційно-правові засади підготовки і проведення кваліфікаційного іспиту, а також методику оцінювання його результатів.
31. Положення розроблено Комісією на виконання та відповідно до норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким урегульовано дискреційні повноваження Комісії як органу, відповідального за формування суддівського корпусу, щодо визначення та затвердження, зокрема, порядку складання кваліфікаційного іспиту та методики оцінювання кандидатів.
32. Під час затвердження Положення Комісією, серед іншого, було враховано функціональні можливості відповідного спеціального програмного комплексу, який використовується Комісією для цілей складання іспиту.
33. Відповідно до підпункту 5.5.1 пункту 5.5 розділу 5 Положення практичне завдання оцінюється екзаменаційною комісією, склад якої затверджується рішенням Комісії.
Згідно з підпунктом 5.5.6 пункту 5.5 розділу 5 Положення за результатами перевірки практичного завдання кожним членом екзаменаційної комісії виставляється індивідуальна оцінка роботи в межах від 0 до 150 балів.
34. Методичні вказівки з оцінювання практичного завдання, затверджені Комісією, є документом, що визначає підходи до оцінювання практичного завдання, виконаного кандидатами на посаду судді. Вони містять орієнтовні показники оцінювання, елементи практичного завдання, які підлягають перевірці, та можливу кількість балів відповідного елемента у загальній оцінці.
35. При цьому Методичні вказівки не встановлюють обов`язку здійснювати поелементне нарахування балів, оскільки така деталізована процедура не передбачена ані чинним законодавством, ані нормами затвердженого Комісією Положення.
36. Наявність орієнтовної шкали оцінювання, тобто кількості балів за окремими елементами оцінювання, слугує виключно для забезпечення єдиного підходу до перевірки робіт та уніфікації оцінювання серед членів екзаменаційної комісії, оскільки Методичні вказівки адресовані саме екзаменаторам. Остаточне рішення щодо оцінки практичного завдання формується на підставі комплексного аналізу виконаної роботи з урахуванням усіх відповідних елементів та показників, визначених Методичними вказівками, за результатами якого кожним окремим членом екзаменаційної комісії виставляється один індивідуальний бал (оцінка).
37. Спеціальний програмний комплекс, який використовується Комісією для цілей складання іспиту, автоматично формує екзаменаційну відомість оцінювання практичного завдання після виставлення індивідуальних оцінок членами екзаменаційної комісії.
38. Позивачі помилково ототожнюють орієнтовну шкалу кількості балів за кожен окремий елемент практичного завдання, що підлягає оцінюванню та адресована екзаменаторам, з обов`язковістю її застосування у вигляді фіксованого поелементного нарахування балів і зазначення таких балів у рішенні про затвердження результатів іспиту. 
Така інтерпретація позивачами норм Положення суперечить, зокрема, підпункту 5.5.6 пункту 5.5 розділу 5 Положення, у якому прямо передбачено необхідність виставлення кожним членом екзаменаційної комісії одного індивідуального балу (оцінки) за результатами оцінювання практичного завдання.
39. Водночас відповідач зазначає, що спеціальний програмний комплекс, який використовується Комісією для проведення іспиту, технічно не передбачає можливості внесення або фіксації окремих балів за кожен елемент практичного завдання.
40. Отже, відсутність в оскаржуваних рішеннях Комісії деталізованих балів за кожен з елементів практичного завдання, визначених Методичними вказівками, не є порушенням і не свідчить про незаконність чи протиправність таких рішень, оскільки встановлена Комісією методика оцінювання учасників іспиту передбачає виставлення однієї індивідуальної оцінки (одного балу) за результатами комплексного оцінювання виконаного кандидатами завдання.
41. Відповідач також звертає увагу на те, що оскаржувані рішення Комісії містять усі необхідні елементи та є належним чином мотивованими, зокрема з урахуванням фактичних обставин справи (опису процедури, у якій брали участь позивачі, переліку основних рішень, що мають значення для проведення конкурсу, нормативно-правового регулювання та іншої релевантної інформації), що в сукупності утворює юридичні підстави для їх прийняття.
42. Відповідно до ч. 3 ст. 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з підстав, визначених цією нормою.
43. Підстав, передбачених ч. 3 ст. 88 Закону № 1402-VIII, для оскарження рішення Комісії від 17.04.2025 № 89/зп-25 в частині затвердження результатів виконаного позивачами практичного завдання та складеного ними іспиту, відмови в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання, а також визнання їх такими, що не підтвердили здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді, не встановлено.

IV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

44. Верховний Суд заслухав пояснення сторін та їх представників, оцінив докази та дійшов таких висновків.
45. Відповідно до ч. 4 ст. 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
46. Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначено статтею 266 КАС України.
47. Предметом спору у справі є правомірність рішень Комісії № 87/зп-25 та № 89/зп-25 від 17.04.2025 в частині затвердження кодованих та декодованих результатів практичного завдання, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційних загальних судів у межах відповідного конкурсу, затвердження загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання, а також відмови у допуску позивачів до другого етапу кваліфікаційного оцінювання - дослідження досьє та проведення співбесіди.
48. Відповідно до частини першої статті 79 Закону № 1402-VIII конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, що затверджується ВККС України, з дотриманням вимог законодавства про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.
49. ВККС України проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду чи суддів Верховного Суду на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання та з урахуванням особливостей, визначених статтею 79-3 цього Закону (частина перша статті 79-2 Закону № 1402-VIII).
50. Пункт 2 частини першої статті 79-3 Закону № 1402-VIII визначає, що у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 (для апеляційного суду), частиною першою чи другою статті 33 (для вищого спеціалізованого суду) цього Закону.
51. Згідно з частинами першою, другою статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.
52. За приписами частин першої, другої статті 85 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складання кваліфікаційного іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.
53. Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 74 Закону № 1402-VIII кваліфікаційний іспит є атестуванням професійної компетентності кандидата на посаду судді з метою виявлення належних знань, рівня підготовки та здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.
Кваліфікаційний іспит проводиться шляхом складання анонімних тестувань та практичних завдань. Анонімне тестування проводиться щодо когнітивних здібностей, історії української державності, загальних знань у сфері права та однієї або кількох спеціалізацій суду на вибір: адміністративної, господарської та загальної (цивільної і кримінальної). Практичні завдання проводяться щодо вибраної (вибраних) кандидатом спеціалізації (спеціалізацій) суду. Форма та зміст тестувань, практичних завдань, а також порядок їх проведення затверджуються ВККС України.
Кандидат на посаду судді вважається таким, що склав кваліфікаційний іспит з вибраної спеціалізації суду, якщо він:
1) набрав не менше 75 відсотків максимально можливого бала за тестування щодо історії української державності, загальних знань у сфері права та відповідної спеціалізації суду;
2) набрав не менше 75 відсотків максимально можливого бала за виконання практичного завдання щодо відповідної спеціалізації суду;
3) успішно пройшов тестування щодо когнітивних здібностей. Успішним проходженням вважається набрання кандидатом середнього допустимого бала тестування щодо когнітивних здібностей, встановленого ВККС.
54. Згідно з положеннями пункту 6 частини першої статті 93 Закону № 1402-VIII до повноважень ВККС України належить, зокрема затвердження порядку складання кваліфікаційного іспиту та методики оцінювання кандидатів.
55. На виконання вимог частини третьої статті 74 та пункту 6 частини першої статті 93 Закону № 1402-VIII ВККС України рішенням від 19.06.2024 №185/зп-24 затвердила Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів (далі - Положення), пункт 2.9 розділу 2 якого визначає типи практичних завдань.
Тип 1 - модельна судова справа з сукупністю документів та достатніми даними (інформацією), на підставі яких учасник повинен підготувати модельне рішення суду та/або продовжити викладення запропонованої частини модельного судового рішення на підставі матеріалів модельної судової справи (підпункт 2.8.1).
Тип 2 - два модельні судові рішення, що складаються зі вступної, описової (крім кримінального судочинства) та/або частково мотивувальної частини, на підставі даних яких учасник повинен продовжити їх викладення (підпункт 2.8.2).
56. Практичне завдання виявляє рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні, а саме: уміння критично мислити та правильно оцінювати фактичні обставини справи; уміння мотивувати свою позицію; уміння застосовувати джерела права, що релевантні до спірних правовідносин; уміння вирішувати правову проблему; уміння лаконічно викладати свою позицію; уміння дотримуватись норм мовних засобів офіційно-ділового стилю (пункт 2.9 розділу 2 Положення).
57. Методику оцінювання учасників іспиту врегульовано розділом 5 Положення.
Відповідно до пункту 5.1. Положення роботи учасників перевіряються та оцінюються в інформаційній системі.
Порядок оцінювання результатів виконання практичного завдання встановлений пунктом 5.5 розділу 5 Положення.
У силу положень підпункту 5.5.1 практичне завдання оцінюється екзаменаційною комісією, склад якої затверджується рішенням Комісії.
Методичні вказівки з оцінювання практичного завдання затверджуються Комісією та оприлюднюються на її офіційному вебсайті (підпункт 5.5.4).
Перевірка практичного завдання полягає у встановленні відповідності змісту виконаного учасником завдання показникам (методичним вказівкам) з оцінювання цього завдання (підпункт 5.5.5).
За результатами перевірки практичного завдання кожним членом екзаменаційної комісії виставляється індивідуальна оцінка роботи від 0 до 150 балів (підпункт 5.5.6).
Після оцінювання практичного завдання усіма членами екзаменаційної комісії програмою виводиться остаточна оцінка учасника шляхом визначення середнього арифметичного бала на підставі індивідуальних оцінок з округленням до наближеного цілого числа або числа з десятковою частиною 0,5 (підпункт 5.5.8).
Пункт 5.6 розділу 5 Положення визначає, що бали за кожен етап іспиту визначаються окремо.
Згідно з пунктом 5.7 розділу 5 Положення максимально можливий бал на кожному етапі іспиту: тестування когнітивних здібностей - 60; тестування знань з історії української державності - 40; тестування загальних знань у сфері права - 50; тестування знань зі спеціалізації відповідного суду - 100; виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду - 150.
Кількість балів за кожне модельне судове рішення у разі виконання під час іспиту практичного завдання типу 2 визначається методичними вказівками з оцінювання практичного завдання (пункт 5.8 розділу 5 Положення).
58. Рішенням від 17.07.2024 № 228/зп-24 ВККС України затвердила Методичні вказівки з оцінювання практичного завдання з адміністративної, господарської та цивільної спеціалізацій, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту (далі - Методичні вказівки), якими визначено, що за кожне з двох судових рішень практичного завдання виставляється оцінка за шкалою 75 балів.
59. Також цими Методичними вказівками передбачено, за якими елементами здійснюється оцінка практичного завдання та максимально можливу кількість балів, за якою може бути оцінений відповідний елемент (критерій), а саме:
1) мотивувальна частина оцінюється від 0 до 45 балів, з яких: доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився / не погодився з висновками суду першої інстанції, - 0-16; мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі, - 0-14; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, - 0-5; висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, - 0-10;
2) резолютивна частина - від 0 до 22 балів, з яких: висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги, - 0-10; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, - 0-5; строк і порядок набрання постановою законної сили, - 0-4; порядок і строк оскарження постанови, - 0-3;
3) дотримання стилістики судового рішення (в т.ч. логічність, грамотність та послідовність викладення тексту рішення) - від 0 до 5 балів;
4) дотримання правил орфографії та пунктуації - від 0 до 3 балів.
60. Отже, розподіл судових витрат має окрему оцінку і, відповідно, його правильне вирішення впливає на підсумкову загальну оцінку практичного завдання.
61. У примітці до Методичних вказівок визначено, що залежно від обставин справи, викладених в описовій частині постанови суду апеляційної інстанції, та виду судового рішення (про залишення оскарженого рішення без змін, його зміну чи скасування) ВККС України може відступити від наведеної у Методичних вказівках структури та кількості виставлених балів за одним чи кількома елементами оцінювання, але не більше як на 10%. У такому разі Комісія не може виходити за межі загальної кількості балів (75).
62. Відповідно до пункту 6.1 розділу 6 Положення стадіями встановлення результатів іспиту є:
затвердження кодованих результатів кожного етапу іспиту (пункт 6.1.1);
затвердження декодованих результатів кожного етапу іспиту (пункт 6.1.2);
затвердження загальних результатів іспиту (пункт 6.1.3).
63. Результати кожного етапу іспиту декодуються після перевірки та оцінювання усіх робіт (пункт 6.2 розділу 6 Положення).
64. За приписами пункту 6.3.1 розділу 6 Положення при затвердженні кодованих результатів іспиту Комісія розглядає документи, складені уповноваженими представниками.
Член Комісії - доповідач при підготовці до розгляду питання про затвердження кодованих результатів виконаних практичних завдань досліджує оцінки членів екзаменаційної комісії на предмет суттєвих розбіжностей в оцінках однієї роботи.
При встановленні розбіжності між найвищим і найнижчим балами, виставленими за практичне завдання окремими членами екзаменаційної комісії, у 20 і більше відсотків від максимально можливого бала така робота підлягає повторній перевірці іншою екзаменаційною комісією без участі осіб, які брали участь у первинному оцінюванні. Екзаменаційна комісія при оцінюванні роботи керується не "математичними", а змістовими міркуваннями щодо відповідної роботи.
65. У цій справі позивачі оскаржують рішення, якими ВККС України затвердила результати виконання практичного завдання в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судів, що мало наслідком визнання позивачів такими, що не підтвердили здатності здійснювати правосуддя в апеляційних загальних судах, та припинення їх участі в конкурсі.
66. Підстави позову позивачі обґрунтували головним чином тим, що невизначеність та неналежне застосування ВККС України критеріїв оцінювання практичних завдань, зокрема відсутність у матеріалах екзаменаційної відомості деталізованої інформації про нараховані та зняті бали за кожним елементом практичного завдання відповідно до Методичних вказівок, свідчать про можливу суб`єктивність та непрозорість перевірки, що нівелює мету існування затвердженої Комісією методики і ставить під сумнів прозорість та справедливість відповідного етапу кваліфікаційного іспиту.
67. У контексті зазначених доводів, Верховний Суд зауважує, що повноваження ВККС України в процедурі кваліфікаційного оцінювання є дискреційними.
68. Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, у межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). У контексті діяльності ВККС це означає, що Комісія має повноваження самостійно визначати критерії оцінювання в межах установленого законом порядку та обирати спосіб реалізації процедур кваліфікаційного оцінювання, з дотриманням правових норм.
69. На стадії виконання практичного завдання учасник кваліфікаційного іспиту пропонує своє бачення ідеального судового рішення, яке він виконує відповідно до наданих Комісією відомостей та у створених нею умовах. Натомість ВККС України повинна забезпечити рівність умов для всіх учасників та оцінити виконані учасниками кваліфікаційного іспиту роботи крізь призму напрацьованих нею критеріїв оцінки, дотримуючись правил та принципів проведення іспиту.
70. Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду уже надавала правову оцінку рішенням ВККС України щодо оцінки результатів практичного завдання, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційних загальних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами), та у постанові від 20.11.2025 у справі № 990/171/25 (провадження № 11-302заі25) з подібними правовідносинами дійшла такого правового висновку:

« 123. Надаючи оцінку доводам позивачки про обов`язок ВККС відображати поелементне оцінювання (відповідно до шкали балів за Методичними вказівками № 228/зп-24) практичних робіт у негативних рішеннях щодо кандидатів, які не склали кваліфікаційний іспит, Велика Палата враховує таке.
124. Як уже зазначалося, методика оцінювання учасників іспиту регламентована розділом 5 Положення № 185/зп-24, а порядок оцінювання результатів виконання практичного завдання визначено пунктом 5.5 розділу 5 цього Положення.
125. Цей порядок включає: визначення суб`єктів оцінювання, діапазон, в якому члени екзаменаційної комісії виставляють індивідуальні оцінки (від 0 до 150), випадки, коли робота учасника оцінюється у 0 балів, механізм виведення остаточної оцінки учасника.
126. Тож результат оцінювання практичного завдання відбувається за бальною шкалою. Бал визначається за результатом оцінювання практичного завдання в цілому (загалом), а не його окремих елементів. Під час визначення результатів цього етапу не встановлено іншої форми оцінювання.
127. Тож порядок оцінювання визначає суть перевірки практичного завдання, яка полягає у встановленні відповідності змісту виконаного учасником завдання показникам (методичним вказівкам) з оцінювання цього завдання.
128. Водночас визначений пунктом 5.5 розділу 5 Положення № 185/зп-24 порядок оцінювання не містить вимог щодо виставлення оцінки окремо за певні елементи практичного задання.
129. Таких вимог не містить і Закон № 1402-VIII.
130. За таких обставин незазначення в оскарженому рішенні Комісії інформації про кількість балів, виставлених за кожен із визначених Методичними вказівками № 228/зп-24 елементів оцінювання, абсолютно не свідчить про порушення відповідачем порядку оцінювання учасників іспиту.
131. Також саме по собі ненаведення в оскарженому рішенні ВККС оцінки за кожний елемент оцінювання не може підтверджувати те, що члени екзаменаційної комісії здійснили перевірку практичного завдання позивача без застосування чи без дотримання Методичних вказівок № 228/зп-24.
132. З огляду на їх назву та зміст Методичні вказівки № 228/зп-24 за правовою природою є інструктивним і керівним документом, адресованим передовсім членам екзаменаційної комісії, яким визначено алгоритм оцінювання та уніфіковано процес перевірки.
133. Методичні вказівки складаються зі шкали оцінювання, визначають елементи практичного завдання, що підлягають оцінюванню та показники оцінювання. Обов`язок та спосіб фіксації балів окремо за кожен елемент практичного завдання Методичні вказівки № 228/зп-24 не містять.
134. Такі вказівки призначені як для членів екзаменаційних комісій, так і для кандидатів і слугують для них орієнтиром під час перевірки та виконання практичних завдань, для забезпечення єдиних стандартизованих для всіх учасників іспиту підходів у їх виконанні та оцінюванні.
135. Відповідно сама лише наявність затверджених Методичних вказівок № 228/зп-24 не означає, що в оскаржуваному рішенні члени екзаменаційної комісії повинні були відобразити, крім остаточної оцінки практичного завдання, також і бали за кожний його елемент.
136. Це є цілком недоцільним також з огляду на те, що предметом оцінювання є практичне завдання загалом, а не його окремі елементи.
137. Нерозуміння позивачкою, як вона стверджує, критеріїв формування членами екзаменаційної комісії виставлених балів загалом є її суб`єктивним, негативним ставленням до результату кваліфікаційного оцінювання та фактично є висловленням її особистих сумнівів щодо об`єктивності членів екзаменаційної комісії.
138. Фактично позивачка не погоджується з кількістю балів, виставлених за виконане практичне завдання, та наполягає, що складені нею проєкти судових рішень за формою та змістом відповідають вимогам процесуального закону.
139. Проте позиція позивачки щодо заниження виставлених їй балів є відображенням її суб`єктивного погляду щодо якості виконаного практичного завдання, який є зрозумілим у цій ситуації, коли позивачка в результаті своєї інтелектуальної діяльності сформувала проєкти судових рішень, які за її критеріями оцінки в розрізі Методичних вказівок № 228/зп-24 є довершеними.
140. Натомість внутрішнім розсудом щодо оцінювання такої роботи наділені саме члени Комісії, які оцінюють виконану роботу загалом, а не її окремі елементи, дотримуючись водночас об`єктивності відповідного оцінювання».

71. Суд вважає, що наведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду застосовний і до справи, що розглядається, і є підставою для відхилення доводів позивачів про відсутність поелементної оцінки виконаних практичних завдань і, відповідно, протиправність оскаржуваних рішень з цих мотивів.
72. Оцінюючи доводи позивачів про те, що Комісією було занижено бал за «Розподіл судових витрат…» при виконанні практичного завдання №1, Суд звертає увагу на те, що умовами зазначеного практичного завдання було передбачено звільнення позивачки судом першої інстанції від сплати судового збору. Водночас в описовій частині проєкту судового рішення, яка містилася в умовах завдання і виклад якої мали продовжити учасники конкурсу, не було зазначено, з яких саме правових підстав суд першої інстанції ухвалив відповідне процесуальне рішення. Так само відсутні будь-які відомості щодо сплати, несплати або відстрочення судового збору при поданні апеляційної скарги.
73. Оскільки підставами звільнення від сплати судового збору можуть бути як категорія позову, при поданні якого позивач має відповідну пільгу, так і його статус або майновий стан, позивачі-учасники конкурсу при виконанні практичного завдання виходили з обґрунтованості такого звільнення судом першої інстанції. Від підстави звільнення залежить порядок розподілу судового збору судом при ухваленні рішення та на стадії апеляційного перегляду, зокрема у випадку помилкового застосування норм Закону України «Про судовий збір» та ЦПК України.
74. Учасник конкурсу має правомірні очікування на оцінювання підготовленого проєкту рішення, виходячи з наведених у завданні обставин.
75. Водночас у модельній справі № 757/64569/16-ц (провадження № 14-19цс23), фабулу якої використано для виконання модельного судового рішення, суд першої інстанції відстрочив позивачці сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, але у самому рішенні питання про розподіл судових витрат не вирішив. Суди апеляційної та касаційної інстанцій звільнили позивачку від сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг. Проте Велика Палата Верховного Суду з огляду на відмову у задоволенні позову стягнула з позивачки судовий збір за подання позовної заяви.
76. Отже, модельна справа, покладена в основу практичного завдання, ґрунтувалася на інших фактичних обставинах і процесуальних рішеннях щодо сплати судового збору, що зумовлювало їх різний розподіл. 
77. В Інструкції оцінювання практичного завдання № 2.4.36 розробниками модельного завдання як правильне передбачалося рішення про стягнення у дохід Державного бюджету України судового збору за подання апеляційної скарги. І саме таку відповідь, на думку розробників, мало б бути оцінено у 5 балів (див. п. 18 цього рішення).
78. Однак відсутність інформації щодо підстав звільнення позивачки від судового збору в суді першої інстанції і відсутність відомостей про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на стадії відкриття апеляційного провадження об`єктивно не давала можливості конкурсантам вирішити питання про стягнення судового збору з позивачки за подання апеляційної скарги, як це передбачено в Інструкції з оцінювання, оскільки такий висновок не ґрунтувався б на умовах завдання.
79. Таким чином, відсутність у практичному завданні № 1 необхідних даних щодо підстав звільнення позивачки від судового збору судом першої інстанції та відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, є очевидним недоліком завдання, за що відповідає розробник та Комісія. 
80. Кандидати, які виходячи з умов завдання загалом правильно вирішили питання про розподіл судового збору, не повинні зазнавати негативних наслідків, зокрема, не повинні отримувати негативну оцінку через те, що їх відповідь не збігається з тією відповіддю, яка наведену в Інструкції з оцінювання як правильну. 
81. Суд не має повноважень переоцінювати практичні завдання, однак має обґрунтований сумнів у тому, що недолік, якого припустився розробник практичного завдання (щодо умов звільнення позивачки від судового збору), не призвів до зниження оцінки за елементом «Новий розподіл судових витрат…» (п. 2.2 резолютивної частини), особливо зважаючи на те, що поелементної оцінки практичного завдання не здійснювалося, а у модельній справі та інструкції оцінювання практичного завдання № 2.4.36 як правильне закладено інше рішення - про стягнення судового збору з позивачки. 
82. Зважаючи на те, що конкурсантам ОСОБА_4 не вистачило лише 0,5 бали, ОСОБА_1 - 1,5 бали, ОСОБА_3 - 3,5 бали, ОСОБА_2 - 1,5 бали, щоб скласти іспит, Суд вважає, що згаданий вище недолік практичного завдання врешті вплинув на підсумковий бал і призвів до припинення участі у конкурсі.
83. Сукупність наведених обставин свідчить про порушення прав позивачів на справедливу процедуру кваліфікаційного іспиту, що мало наслідком припинення їх участі у конкурсі, а отже, є підставою для скасування оскаржуваних рішень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та задоволення позову у цій частині.
84. Водночас Суд не може погодитися з обраним позивачами способом захисту порушених прав, оскільки повторне оцінювання практичного завдання з врахуванням мотивів та правової оцінки, наданої судом у рішенні, суперечить принципу анонімності конкурсантів, який, в свою чергу, забезпечує неупередженість членів екзаменаційної комісії.
Саме анонімність кваліфікаційного іспиту, що узгоджується з ч. 3 ст. 74 Закону № 1402-VIII, є основною гарантією для його учасників щодо дотримання відповідачем загальних принципів проведення іспиту та забезпечення відповідно до п. 1.6 Положення № 185/зп-24 об`єктивності, неупередженості, прозорості та рівності.
85. Суд також бере до уваги, що некоректність практичного завдання завідомо не здатне забезпечити справедливе повторне оцінювання. 
86. З цих підстав Суд вважає, що в частині способу захисту порушених прав шляхом повторного оцінювання практичного завдання у задоволенні позову слід відмовити.
87. Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
88. Зважаючи на те, що права позивачів порушено, Суд вбачає за необхідне вийти за межі позовних вимог і вважає, що ефективним способом захисту прав позивачів-конкурсантів, який забезпечує дотримання принципів анонімності, неупередженості, рівності є поновлення їх участі в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах з етапу виконання практичного завдання.
89. Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
90. Відповідно до квитанцій від 02.06.2025 за подання позову кожен з позивачів сплатив судовий збір у розмірі суми 2420,40 грн.
91. З огляду на задоволення основних вимог по суті позову, Суд вважає за необхідне присудити на користь позивачів понесені ними судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань ВККС України. 

Керуючись статтями 2, 22, 139, 241-246, 250, 255, 257, 262, 266, 295, 297 КАС України, Суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України:
- № 87/зп-25 від 17.04.2025 в частині затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного 11.02.2025 кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами), ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
- № 89/зп-25 від 17.04.2025 в частині затвердження декодованих результатів практичного завдання, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційних загальних судів у межах конкурсу та загальних результатів першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами), а також відмови у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України поновити участь ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах з етапу виконання практичного завдання.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (03110, м. Київ, вул. Генерала Шаповалова, 9, 37316378) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі суми 2420,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять гривень сорок копійок) кожному.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.М. Кравчук

Суддя В.М. Бевзенко

Суддя А.І. Рибачук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.М. Чиркін