ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/12285/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Ферум-Спец” до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Ферум-Спец” (далі – ТзОВ “Ферум-Спец”) звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 25 квітня 2025 року №UA205170/2025/000005/2.
В обґрунтування позову позивач вказав, що з метою митного оформлення товару (автомобіль вантажний Opel Movano) декларант подав до Волинської митниці митну декларацію (далі - МД) №25UA205170010919U1 від 24 квітня 2025 року, в якій загальна митна вартість товару визначена за основним методом. Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю та прийняв рішення від 25 квітня 2025 року №UA205170/2025/000005/2 про коригування митної вартості за резервним методом на рівні 11700,00 євро з тих підстав, що подані документи не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.
Позивач не погоджується з таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі – МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом, а митний орган не спростував достовірність поданих документів, не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості оцінюваного товару.
Позивач також зазначив, що посилання митного органу у спірному рішенні на розбіжності у відомостях про власника транспортного засобу в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (Hickling and Squires LTD) і продавця в інвойсі (Kaneto Sp. z.о.о.) не може бути підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю, оскільки така вимога не узгоджується з чинним законодавством, яке регулює відповідні правовідносини (зокрема, Угодою від 30 грудня 2020 року про торгівлю та співробітництво між Європейським Союзом та Великою Британією), відповідно до якого супровідний документ T1 від 11 квітня 2025 року MRN 26GB000060PLCELUK7 засвідчує факт купівлі і ввезення до Європейського Союзу фірмою Kaneto Sp. z.о.о. відповідного товару. При цьому автомобіль Opel на облік в Європейському Союзі не ставився, так як відразу після купівлі був експортований в Україну, тому у свідоцтві про його реєстрацію залишився первинний користувач. Така ситуація (відсутність реєстрації на нового користувача в Європейському Союзі) не суперечить чинному законодавству Європейського Союзу і не свідчить про його порушення.
На зауваження митного органу щодо збільшення суми митної вартості автомобіля Opel на суму понесених контрагентом-нерезидентом витрат на його доставку з Великої Британії, позивач зазначив, що поставка автомобіля здійснена на умовах DAP-Городок, за якими саме продавець Kaneto Sp. Z.o.o. несе всі ризики та оплачує витрати на транспортування до моменту прибуття в місце призначення і здійснює експортне митне оформлення. Далі після доставки товару відповідальність за розвантаження та імпортне митне оформлення (включно зі сплатою мит та податків) переходить до покупця. З врахуванням цих умов узгоджувалась остаточна сума, за якою був куплений автомобіль.
На думку позивача, у спірному рішенні відповідач безпідставно покликається на факт відсутності в квитанції від 03 квітня 2025 року інформації щодо інвойсів від 14 квітня 2025 року №INV-1093075 та №INV-1093076, оскільки така інформація наявна. Поряд з тим на доводи митного органу щодо відсутності в рахунку-фактурі від 14 квітня 2025 року №56-04К підпису уповноваженої особи та неподання до митного оформлення закордонних платіжних документів позивач зазначив, що вказані документи належать до групи документів, які є підставою для розрахунку податків продавця за законодавством країни експорту, а не України.
Позивач вважає, що спірне рішення не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55, статті 64 МК України (щодо порівняння характеристик товару, цінова інформація про який використана як джерело для коригування оцінюваного товару, не зазначені належні факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування). Крім того, наявність у митного органу інформації про ціну подібних та аналогічних товарів, митне оформлення якого було проведено, не може бути безумовною підставою для коригування митної вартості товару.
З урахуванням наведеного позивач просив задовольнити позов.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.57-62). В обґрунтування цієї позиції вказав, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару за МД №25UA205170010919U1 від 24 травня 2025 року було встановлено відсутність усіх даних для обчислення митної вартості та розбіжності у поданих документах, зокрема, щодо власника транспортного засобу (Hickling and Squires LTD в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 ) та продавця (Kaneto Sp. z.o.o. згідно з рахунком-фактурою від 14 квітня 2025 року №56-04K), що свідчить про наявність третіх осіб, які не є стороною контракту. Крім того, позивач не надав договір (контракт) про перевезення чи інші документи понесення з боку продавця витрат на транспортування по всьому шляху з огляду на умови поставки DAР (транспортний засіб прямував з Великобританії до Польщі). Також у рахунку-фактурі від 14 квітня 2025 року №56-04K відсутній підпис особи, уповноваженої на її надання; до митного оформлення не подано платіжних документів згідно з рахунком-фактурою від 14 квітня 2025 року №56-04K, тоді як квитанція 03 квітня 2025 року містить інформацію щодо інвойсів від 14 квітня 2025 року №INV-1093075 та №INV-1093076.
Інших документів позивач на пропозицію митного органу не надав. Через неможливість застосування наступних методів митну вартість товару визначено за резервним методом на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (далі – ЄАІС) - на рівні 11700,00 євро (МД №UA204140/2025/2596 від 20 березня 2025 року).
З наведених підстав відповідач вважає, що його рішення відповідає вимогам митного законодавства.
Інші заяви по суті справи сторони не подали.
Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні (а.с.88).
Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
06 лютого 2024 року між ТзОВ “Ферум-Спец” (покупець) та фірмою Kaneto Sp. z.o.o. (продавець) було укладено контракт №02-24 щодо купівлі-продажу товару - транспортних, плаваючих, моторних засобів, будівельної, сільськогосподарської техніки спеціального призначення та іншої техніки (а.с.19).
Відповідно до рахунка-фактури від 14 квітня 2025 року №56-04K предметом поставки на умовах DAP, Городок є автомобіль вантажний Opel Movano (W0VMR8606LB214101) за ціною 7150,00 євро (а.с.30).
24 квітня 2025 року для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару - автомобіль вантажний Opel Movano, який був у використанні, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , календарний та модельний рік виготовлення - 2020 рік… (далі також товар) декларант в інтересах ТзОВ “Ферум-Спец” в порядку електронного декларування подав МД №25UA205170010919U1 (а.с.15). Митну вартість визначено на рівні 7150,00 євро. Для підтвердження митної вартості разом із митною декларацією надано: контракт від 06 лютого 2024 року №02-24 (а.с.19), додаткову угоду від 16 грудня 2024 року №02-24-3 до контракту №02-24 (а.с.72), рахунок-фактуру (інвойс) від 14 квітня 2025 року №56-04К (а.с.30), супровiдний документ Tl 25GB000060PLCELUK7 від 11 квітня 2025 року (а.с.21-22), копію митної декларації країни відправлення №25GВЗYНQНGI-НТLZАА7 від 10 квітня 2025 року (а.с.25), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 17 березня 2025 року № НОМЕР_1 (а.с.27), декларацію про походження товару від 14 квітня 2025 року №56-04К, рахунки-фактури (інвойси) від 02 квітня 2025 року №INV-1093075 та №INV-1093076 (а.с.32, 34), банківський платіжний документ від 03 квітня 2025 року (а.с.38).
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, митним органом в електронному повідомленні декларанту вказано, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності: 1) відповідно до поданого рахунка-фактури від 14 квітня 2025 року №56-04K продавцем товару (власником) є Kaneto Sp. Z.o.o., який в свою чергу здійснив купівлю згідно з інвойсами від 14 квітня 2025 року №INV-1093075, №INV-1093076, що суперечить власнику, вказаному в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 17 березня 2025 року № НОМЕР_1 - Hickling and Squires LTD; документів про перехід права власності, а також умов та ціни придбання транспортного засобу декларантом не надано; 2) з огляду на умови поставки DAР розподіл затрат та перехід ризиків здійснюється у пункті призначення (Городок), поставка товару здійснюється за рахунок продавця; згідно з декларацією країни відправлення від 11 березня 2025 року №25GB3YHQHGLHTLZAA7 транспортний засіб прямує з Великобританії до Польщі, однак не надано договір (контракт) про перевезення та/або інші документи, які підтверджують понесення витрат на транспортування з боку продавця по всьому шляху; 3) у графах 11, 15 декларації торговою країною є Польща, а відповідно до декларації країни відправлення від 11 березня 2025 року №25GB3YHQHGLHTLZAA7 країною відправлення є Великобританія; декларація країни відправлення Польщі не подана; 4) у рахунку-фактурі від 14 квітня 2025 року №56-04K відсутній підпис уповноваженої особи; 5) квитанція від 03 квітня 2025 року містить інформацію щодо інвойсів від 14 квітня 2025 року №INV-1093075 та №INV-1093076; платіжних документів згідно з рахунком-фактурою від 14 квітня 2025 року №56-04K не подано, хоч передбачено пунктом 3.3 контракту від 06 лютого 2024 року №02-24. Декларанту запропоновано в 10-денний термін надати: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; 4) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; 5) декларацію країни відправлення Польща; 6) транспортні (страхові) документи; 7) платіжні документи (а.с.80 зворот).
На електронне повідомлення митниці позивач листом від 25 квітня 2025 року (а.с.74-75) повідомив відповідача, що надав усі документи для підтвердження митної вартості товарів.
25 квітня 2025 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205170/2025/000005/2 (а.с.18) та сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205170/2025/000259 (а.с.17). 
Як зазначено у графі 33 рішень, використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально; згідно зі статтею 57 МК України проведено консультації з декларантом. Митну вартість визначено за резервним методом (стаття 64 МК України) на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме згідно з МД №25UA204140/2025/2596 від 20 березня 2025 року. Тут же вказано, що за основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено, - вантажний автомобіль Opel Movano (W0VMR8606MB225732), був у використанні, календарний рік виготовлення - 2020, модельний рік виготовлення – 2021, ...; коригування здійснено з врахуванням обсягу ввезеної партії та умов поставки DAP, Україна.
Товар було випущено у вільний обіг за МД №25UA205170011074U1 від 26 квітня 2025 року (а.с.16).
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як установлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За приписами частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом - за ціною договору (контракту).
Статтею 57 МК України установлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, – це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребуваними документами (вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/784/24).
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: контракт від 06 лютого 2024 року №02-24 (а.с.19), додаткову угоду від 16 грудня 2024 року №02-24-3 до контракту №02-24 (а.с.72), рахунок-фактуру (інвойс) від 14 квітня 2025 року №56-04К (а.с.30).
Разом із цими документами декларант надав супровiдний документ Tl 25GB000060PLCELUK7 від 11 квітня 2025 року (а.с.21-22), копію митної декларації країни відправлення №25GВЗYНQНGI-НТLZАА7 від 10 квітня 2025 року (а.с.25), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 17 березня 2025 року № НОМЕР_1 (а.с.27), декларацію про походження товару від 14 квітня 2025 року №56-04К, рахунки-фактури (інвойси) від 02 квітня 2025 року №INV-1093075 та №INV-1093076 (а.с.32, 34), банківський платіжний документ від 03 квітня 2025 року (а.с.38).
Так контрактом від 06 лютого 2024 року №02-24, укладеним між ТзОВ “Ферум-Спец” (покупець) та фірмою Kaneto Sp. z.o.o. (продавець), визначено, що продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити за нього обумовлену грошову суму; товаром за цим контрактом вважати транспортні, плаваючі, моторні засоби, будівельну, сільськогосподарську техніку спеціального призначення та іншу техніку в асортименті; ціна кожного окремого товару визначається в інвойсі чи інших товаросупровідних документах, які не заборонені законодавством, в грошових одиницях - в євро або доларах США (пункти 2.1, 2.2, 3.1 контракту).
Згідно з інвойсом від 14 квітня 2025 року №56-04K поставлено товар - автомобіль вантажний Opel Movano, 2020 року виготовлення, за ціною 7150,00 євро (а.с.30).
Ідентифікаційні ознаки товару - вантажного автомобіля Opel Movano, його вартість в рахунку-фактурі (інвойсі) від 14 квітня 2025 року №56-04K (а.с.30) 7150,00 євро відповідають інформації, зазначеній в МД №25UA205170010919U1 від 24 квітня 2025 року (графа 22).
Суд зауважує, що затвердженої форми інвойсів та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено. Разом з тим при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості митний орган має впевнитись, що комерційний інвойс можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.
У постанові від 16 квітня 2019 року у справі №815/6698/17 Верховний Суд вказав, що відсутність на специфікаціях до контракту печатки фірми-відправника, відсутності печатки та підпису відповідальної особи на інвойсі не вказує на їх недійсність та не впливає на числові значення складових митної вартості товарів.
За відсутності прямих доказів, які б вказували на недійсність рахунка-фактури від 14 квітня 2025 року №56-04K, нема підстав не приймати цей документ для підтвердження ціни товару.
При цьому у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17 Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі №420/18880/21.
Тому ненадання до митного оформлення банківських платіжних документів щодо оцінюваного товару не може мати наслідком коригування митної вартості товару митним органом.
У пункті 3.3 контракту від 06 лютого 2024 року №02-24 сторонами погоджено, що оплата здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів як передоплата та/або по факту.
Оплата за товар здійснена позивачем на рахунок продавця платіжною інструкцією в іноземній валюті або банківських металах від 14 травня 2025 року №53 на суму 7150,00 євро (а.с.20), тобто, після проведення митного оформлення, що не суперечить умовам контракту.
Отже, матеріали справи не містять розбіжностей щодо фактурної вартості товару.
З приводу тверджень відповідача про розбіжності в інвойсі від 14 квітня 2025 року №56-04K та в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 17 березня 2025 року № НОМЕР_1 щодо продавця та власника, суд зазначає, що продавець, реалізуючи транспортний засіб, не зобов`язаний здійснювати його реєстрацію за собою, а наявність у продавця права продажу може бути обумовлено цивільно-правовими відносинами між безпосереднім власником транспортного засобу та продавцем. При цьому наявність в особи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу використовується як доказ права розпорядженням транспортним засобом.
У свою чергу статтями 30, 41 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року, яка набула чинності в Україні 01 лютого 1991 року, визначено, що продавець зобов`язаний поставити товар, передати документи, що стосуються його, та передати право власності на товар відповідно до вимог договору та цієї Конвенції. Продавець зобов`язаний поставити товар вільним від будь-яких прав чи домагань третіх осіб, крім тих випадків, коли покупець погодився прийняти товар, обтяжений таким правом чи домаганням. Відповідно до статті 53 Конвенції покупець зобов`язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї Конвенції.
Позивач надав докази того, що продавець - фірма Kaneto Sp. z.o.o. на аукціоні 02 квітня 2025 року купила автомобіль Opel Movano (дата першої реєстрації 31 липня 2020 року). Про вказане свідчать рахунки-фактури (інвойси) від 02 квітня 2025 року №INV-1093075 та №INV-1093076 (а.с.32, 34); загальна сума витрат становить 6352,20 фунтів стерлінгів, їх сплата підтверджується банківський платіжний документ від 03 квітня 2025 року (а.с.38).
Ці документи пояснюють і підтверджують ту обставину, що фірма Kaneto Sp. z.o.o. стала власником вказаного транспортного засобу.
Транзитна декларація T1 від 11 квітня 2025 року MRN 26GB000060PLCELUK7 (а.с.21-24) є документом, який супроводжує вантаж при переміщенні між країнами Європейського Союзу або через їх територію транзитом; за змістом цього документа транспортний засіб відправлений з міста Хейдок (Велика Британія) одержувачу Kaneto Sp. z.o.o. (Люблін, Польща).
Роздруківка з офіційного сайту Єврокомісії (EU Customs) (https://ec.europa.eu/taxation_customs/dds2/mrn/mrn_home.jsp) підтверджує транзит товару з Великої Британії країнами Євросоюзу згідно з копію митної декларації країни відправлення MRN №25GВЗYНQНGI-НТLZАА7 від 10 квітня 2025 року (а.с.36).
Необхідно також зауважити, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є документом в розумінні митного законодавства, який підтверджує митну вартість товару, а МК України не надано права та не визначено обов`язку митним органам надавати оцінку господарській операції контрагентів (продавця та попереднього власника) та питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу від імені його власників не входить до компетенції митного органу й не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі.
Матеріали справи не містять доказів перебування позивача у договірних відносинах з третіми особами, крім продавця.
Натомість з поданих декларантом документів (контракту від 06 лютого 2024 року №02-24, рахунку-фактури (інвойсу) від 14 квітня 2025 року №56-04К) зрозуміло, що продавцем є компанія Kaneto Sp. z.o.o., на банківський рахунок якого позивач перерахував кошти за придбаний автомобіль. Встановлені судом обставини дозволяють дійти висновку, що “розбіжності” в документах, про які було вказано у повідомленні декларанту, у рішенні від 25 квітня 2025 року №UA205170/2025/000005/2 про коригування митної вартості товарів є надуманими та носять суб`єктивний характер.
Як видно з контракту від 06 лютого 2024 року №02-24, поставка товару здійснювалась на умовах DAP та її вартість не була включена у митну вартість.
Згідно з базисом DAP (Delivered At Place – поставка в місце призначення) Правил Інкотермс продавець бepe нa ceбe відпoвідaльніcть зa тpaнcпopтувaння вaнтaжу дo узгoджeнoгo міcця. Умова може застосовуватися до будь-якого способу перевезення.
В контексті наведеного суд вважає, що висновки відповідача у спірних рішеннях про непідтвердження складових митної вартості (транспортних витрат) є необґрунтованими, адже умови поставки DAP були визначені контрактом від 06 лютого 2024 року №02-24 (пункт 3.2) і ці умови не змінювалися. Отже, позивач не мав обов`язку організовувати транспортування оцінюваного товару, а отримав його у визначеному договором місці (Городок).
Суд не заперечує, що митний орган має повноваження упевнюватися в достовірності документів, поданих до митного оформлення товару, однак наголошує, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частині третій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленнях декларанту, може мати місце лише тоді, коли подані згідно з частиною другою цієї статті документи містять такі розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
За обставин цієї справ митним органом не доведено відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).
Витребовуючи висновок про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, відповідач не навів обґрунтування, які складові митної вартості такий документ має підтвердити та яким чином він надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено.
Так само ненадання транспортних документів продавця за умов, відповідно до яких товар ввозився на митну територію України, не може позбавляти позивача (покупця) можливості декларувати товар на підставі документів, що підтверджують ціну товару та які були сформовані (виписані) продавцем.
Також матеріали справи не містять доказів того, що позивач вступав у договірні відносини із третіми особами, тож не містить належного обґрунтування вимога митного органу надати договір з третіми особами, пов`язаними з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).
За встановлених у справі обставин, суд вважає, що у спірних рішеннях неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості декларантом, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Із тексту спірного рішення слідує, що митним органом коригування митної вартості товару було здійснено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні 11700,00 євро (МД №UA204140/2025/2596 від 20 березня 2025 року) (а.с.82).
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в Автоматизованій системі аналізу та управління ризиками (АСАУР), повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Тож вартість аналогічних чи подібних товарів може істотно відрізнятись з огляду на технічний стан транспортного засобу, пробіг, умови поставки тощо. Тому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/784/24).
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 25 квітня 2025 року №UA205170/2025/000005/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.
Таким чином, позов належить задовольнити повністю.
Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору та у зв`язку із залученням перекладача.
Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
За приписами частин п`ятої - восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд у постанові від 31 березня 2020 року у справі №160/7049/19 зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суду надано акти прийняття-передачі наданих послуг (перекладу та легалізації): від 20 жовтня 2025 року №50/2025/50 на суму 660,00 грн (а.с.42), від 15 жовтня 2025 року №48/2025/48 на суму 7110,00 грн (а.с.42 зворот), рахунки фактури від 15 жовтня 2025 року №48/2025/48 на послуги перекладу на суму 7110,00 грн (а.с.43) та від 20 жовтня 2025 року №50/2025/50 на суму 660,00 грн (а.с.43 зворот); платіжні інструкції від 20 жовтня 2025 року №110 (а.с.44), від 15 жовтня 2025 року №102 (а.с.44 зворот) про оплату ТзОВ “Ферум-Спец” на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Відповідач у відзиві на позов заперечив про стягнення зазначених витрат, покликаючись на відсутність їх належного документального підтвердження.
Суд, оцінюючи надані докази на підтвердження витрат на залучення перекладача, виходить із того, що із зазначених вище документів неможливо встановити, що витрати у сумі 7770,00 грн стосуються послуг перекладу у цій справі, оскільки ні рахунки-фактури від 15 жовтня 2025 року №48/2025/48 та від 20 жовтня 2025 року №50/2025/50, ні акти виконаних робіт не містять відомостей для ідентифікації послуг перекладу у зв`язку із оскарженням саме рішення від 25 квітня 2025 року №UA205170/2025/000005/2 про коригування митної вартості товару. При цьому наявні у справі переклади документів виконані перекладачами Дубиною М.В., Прокопчук Н.В., а їх пов`язаність із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , який оформив рахунки-фактури на оплату, підписав акти прийняття-передачі наданих послуг, не прослідковується. Тому суд вважає, що такі витрати саме у цій справі не доведені позивачем, а тому не підлягають відшкодуванню відповідачем.
Позивач сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 23 жовтня 2025 року №113, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.7, 52).
Ціною позову у цій категорії справ у вимогах майнового характеру є різниця між податками, нарахованими на митну вартість товару, заявлену декларантом, та податками, нарахованими на митну вартість, визначену митницею (вказану правову позицію викладено в ухвалі Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №804/2035/17).
Згідно з МД №25UA205170011074U1 від 26 квітня 2025 року (а.с.16), за яким товар був випущений у вільний обіг, різниця між сумами митних платежів, що підлягали сплаті згідно з митною вартістю, розрахованою декларантом, та митною вартістю, розрахованою митним органом в оскаржуваному рішенні, становить 69039,29 грн.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI “Про судовий збір” (далі - Закон №3674-VI) розмір судового збору за подання цього позову юридичною особою (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) становить 3028,00 грн.
Позовна заяви подана через підсистему “Електронний суд”, а згідно з частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, з урахуванням наведених приписів розмір судового збору за подання цього позову становить 2422,40 грн (3028,00 грн х 0,8).
Оскільки суд задовольняє позов, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 2422,40 грн. Решту судового збору може бути повернуто відповідно до статті 7 Закону №3674-VI.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Ферум-Спец” (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Мирослава Скорика, будинок 10, ідентифікаційний код юридичної особи 45194750) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці від 25 квітня 2025 року №UA205170/2025/000005/2 про коригування митної вартості товарів.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Ферум-Спец” за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк