П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16342/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк А.Ю. 
Суддя-доповідач - Гонтарук В. М. 

28 січня 2026 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Матохнюка Д.Б.  Білої Л.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року (ухвалене в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради, Головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу паркування Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради Ланової Карини Зиновіївни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернулась до суду з позовом до Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради, Головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу паркування Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради Ланової Карини Зиновіївни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року позов задоволено частково.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Позивач своїм правом, передбаченим, ст.ст. 300, 304 КАС України не скористалась та не подала відзив на апеляційну скаргу.
Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 20.10.2022 року головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу паркування Лановою Каріною Зіновіївною в режимі фотозйомки зафіксовано порушення правил зупинки легкового автомобіля марки «Nissan», державний номерний знак « НОМЕР_1 », а саме указаний транспортних засіб перебував в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушено Правила дорожнього руху (п.п. «в)» п.8.4).
На підставі вказаного, інспектором було винесено постанову серії ІВ № 00068832 від 01.11.2022 року, якою накладено на позивача адміністративне стягнення в розмірі 340 гривень.
Представник відповідача зазначає, що на виконання положень ст. 279-1 КУпАП вказана постанова рекомендованим листом від 14.11.2022 року за №21/00/007/161215 надіслана особі, щодо якої її винесено, за зазначеною у Єдиному державному реєстрі власників транспортних засобів адресою місця реєстрації (проживання), однак, поштове відправлення не було вручено адресату та повернулось до відправника з довідкою (ф.20) відділення поштового зв`язку, із проставленим на ній відбитком календарного штемпеля.
За вказаних обставин, у постанові серії ІВ №00068832 від 01.11.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення відповідачем було поставлено відмітку про набрання постановою законної сили в порядку, передбаченому ст.291 КУпАП, а саме 17 листопада 2022 року (дата повернення поштового відправлення).
В подальшому, директором Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради Андрієм Сорокіним 09.01.2023 року було підписано і направлено до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про примусове виконання постанови серії ІВ № 00068832 від 01.11.2022 року з проханням стягнути з ОСОБА_1 подвійного розміру штрафу в сумі 680 гривень.
16.02.2023 року, на підставі вказаної заяви та постанови серії ІВ № 00068832 від 01.11.2022 року, старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Слатіною О.М. було відкрито виконавче провадження №71045284 про стягнення з ОСОБА_1 подвійного розміру штрафу у розмірі 680 гривень. В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем також були арештовані банківські рахунки ОСОБА_1 .
Позивач, вважаючи, що відповідачами протиправно вказано набрання постановою серії ІВ № 00068832 від 01.11.2022 року законної сили, що призвело до відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на грошові кошти, звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII.
Згідно п. 11 ст. 23 ЗУ "Про Національну поліцію" регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про національну поліцію" у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Так, ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Згідно оскаржуваної постанови, позивач 20.10.2022 року 11:52 год по вул. Соборна, 64 в м. Вінниці здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушено Правила дорожнього руху (п.п. «в)» п.8.4)
Інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин правопорушення, відповідно до вимог примітки до статті 14-2 КУпАП фотознімки з різних ракурсів, що здійснені за допомогою технічного приладу ЕМ18521200283 (Logic Instrument), що автоматично визначає координати місця фіксації, відображають: 1) дату порушення 20.10.2022; 2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Вінниця, вул. Соборна, 64; 3) географічні координати: 49.23317, 28.4668941; 4) час вчинення порушення: 11 год. 52 хв.
На підставі вказаного, інспектором було винесено постанову серії ІВ № 00068832 від 01.11.2022 року, якою накладено на позивача адміністративне стягнення в розмірі 340 гривень.
Представник відповідача вказує, що на виконання положень ст. 279-1 КУпАП вказана постанова рекомендованим листом від 14.11.2022 року за №21/00/007/161215 надіслана особі, щодо якої її винесено, за зазначеною у Єдиному державному реєстрі власників транспортних засобів адресою місця реєстрації (проживання), однак, поштове відправлення не було вручено адресату та повернулось до відправника з довідкою (ф.20) відділення поштового зв`язку, із проставленим на ній відбитком календарного штемпеля.
За вказаних обставин, у постанові серії ІВ №00068832 від 01.11.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення відповідачем було поставлено відмітку про набрання постановою законної сили в порядку, передбаченому ст.291 КУпАП, а саме 17 листопада 2022 року (дата повернення поштового відправлення).
В той же час, предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо визначення моменту набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили та законність виконання постанови у відсутність сплати штрафу за такою постановою.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про необхідність застосування вимог статей 122, 279-1 КУпАП і визначення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
В той же час, положення статті 279-1 КУпАП встановлюють, що постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).
Згідно з частинами 3-5 ст. 279-1 КУпАП, якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою – четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.
З аналізу вищевказаних норм слідує, що надсилання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється в разі її невиконання протягом десяти днів з дня її винесення.
Разом з тим, положення частин 3-5 ст. 279-1 КУпАП зобов`язують інспектора з паркування розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності.
Імперативність даної норми спрямована на повідомлення особи про притягнення її до відповідальності та надання останній десятиденного строку для добровільного виконання постанови.
З огляду на викладене, для притягнення до адміністративної відповідальності осіб за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, які були вчинені на транспортних засобах, які зареєстровані в Україні, у наведених положеннях Кодексу визначено послідовний алгоритм дій інспекторів з паркування, який передбачає такі обов`язкові етапи, як фіксація правопорушення, встановлення відповідальної особи, винесення постанови, залишення повідомлення про притягнення встановленої особи до відповідальності та, в разі невиконання постанови, направлення її особі.
В даному випадку, на переконання апелянта після винесення постанови інспектором залишено повідомлення про притягнення до відповідальність на лобовому склі автомобіля позивача, однак будь-яких доказів на підтвердження зазначеному не надає.
Відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Крім того, згідно зіст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали.
Суд може збирати докази з власної ініціативи.
Оцінка доказів здійснюється судом за правиламист.90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень, однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів належного сповіщення ОСОБА_1 про наявність постанови серії ІВ №00068832 від 01.11.2022 року, притягнення її до відповідальності та, відповідно, надання їй строку на добровільну сплату штрафу, що в подальшому призвело до протиправності дій відповідачів щодо зазначення у даній постанові дати набрання нею чинності – 17.11.2022 року.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість фіксування інспектором факту залишення повідомлення на лобовому склі автомобіля, чого зроблено не було.
На підставі вищезазначеного, відсутність належного повідомлення позивача про притягнення її до адміністративної відповідальності призвело до протиправності дій відповідачів щодо зазначення у постанові про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії ІВ №00068832 від 01.11.2022 року дати набрання нею чинності – 17.11.2022 року та направлення відповідної постанови до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за місцем проживання ОСОБА_1 , а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
В той же час, судом враховані доводи представника позивача щодо неможливості направлення відповідної постанови в т.о. м. Маріуполь, за адресою реєстрації ОСОБА_1 , які знайшли своє підтвердження у відповіді АТ «УКРПОШТА», наданій на запит адвоката Касьянова М.М. №100.012.001.-5879-23 від 29.06.2023 року, з якої слідує, що вказане місто перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та з 05.03.2022 і станом на день надання відповіді, пересилання поштових відправлень до тимчасово окупованої території, зокрема до м. Маріуполь Донецької області, тимчасово не є можливим.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для зобов`язання Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської Ради привести виконавчий документ у відповідність до вимог чинного законодавства, а саме внести до постанови серії ІВ №00068832 від 01.11.2022 року правдиві відомості щодо дати набрання чинності цим виконавчим документом оскільки, як встановлено судом, вказаний виконавчий документ скасовано рішенням суду у справі № 127/19864/23.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Матохнюк Д.Б.    Біла Л.М.