ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/6811/25 	

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яким просить суд: 
1. визнати протиправними і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 071950001722 від 25.06.2025 р. про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; 
2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії в повному обсязі наступні періоди роботи: 
- з 26.06.1981 р. по 25.09.1983 р. на ПКМ № 422 ГлавЦЧОсільбуд управління «Білгородоблсільбуд» Міністерства сільського господарства РРФСР; 
- з 21.02.1984 р. по 18.08.1984 р. на Сафоновському плодоводчому радгоспі Курського тресту «ПЛОДОПРОМ» Міністерства плодоовочевого господарства РРФСР; 
- з 21.10.2005 р. по 15.04.2006 р. у Торунському дитячому садку Міжгірського районного відділу освіти Закарпатської області;
3. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 14 червня 2025 року;
4. допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць;
5. стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.
Позовна заява мотивована тим, що 18 червня 2025 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком як особі, яка досягла 60-річного віку, при наявності страхового стажу від 15 років, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 25.06.2025 р. за № 071950001722 йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки згідно наданих документів його загальний стаж становить 14 років 3 місяці 11 днів.
Представник позивача зазначає, що відмова мотивована тим, що до страхового стажу не зараховано період діяльності згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці наявне виправлення в даті народження та відсутня печатка, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58. До рішення було додано розрахунок стажу позивача, до якого не було включено періоди його роботи на ПКМ № 422 з 26.06.1981 р. по 25.09.1983 р. та на Сафоновському плодоводчому радгоспі Курського тресту «ПЛОДОПРОМ» Міністерства плодоовочевого господарства РРФСР з 21.02.1984 р. по 18.08.1984 р.
Представник позивача звертає увагу, що відповідачем допущені помилки у математичних підрахунках страхового стажу позивача згідно з документом «Форма РС-право» від 25.06.2025 р.
Представник позивача вважає, що загалом відповідачем безпідставно не було зараховано до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 26.06.1981 р. по 25.09.1983 р., з 21.02.1984 р. по 18.08.1984 р., не в повному обсязі зараховано період роботи з 21.10.2005 р. по 15.04.2006 р., а також помилково підраховано загальний страховий стаж за інші періоди, що в сукупності призвело до зменшення страхового стажу позивача на 02 роки 10 місяців 27 днів. Вважає рішення про відмову в призначенні пенсії № 071950001722 від 25.06.2025 року неправомірним та необґрунтованим.
Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією адміністративного позову з додатками отримано 02.09.2025 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.46). Разом з тим, відповідачем не подано відзив на позовну заяву.
Суд констатує, що відповідно до ч. 4 ст. 159 неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 17 червня 2020 року ОСОБА_1 , після досягнення 60-річного віку, звернувся до Міжгірського об`єднаного управління ПФУ Закарпатської області із заявою про призначення пенсії, яка була зареєстрована за № 1063, до якої додав документи, передбачені п. 2.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 зокрема: копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; копію паспорта; трудову книжку серії НОМЕР_1 ; трудову книжку серії НОМЕР_2 ; військовий квиток серії НОМЕР_3 ; виписку з єдиного реєстру; довідку за формою ОК-5; посвідчення особи, яка проживає на території гірського населеного пункту; заяву про спосіб виплати пенсії.
Рішенням Міжгірського об`єднаного управління ПФУ Закарпатської області позивачу було відмовлено у призначенні пенсії та надано довідку про наявний страховий стаж від 16.10.2020 р. № 101/02.13, згідно з якою загальний страховий стаж становить 16 років 06 місяців 29 днів та позивач отримає право на пенсійну виплату 15.06.2025 р.
За наявності страхового стажу 16 років 06 місяців 29 днів, на підставі довідки від 16.10.2020 р. № 101/02.13, ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області із відповідною заявою та його було взято на облік і призначено тимчасову допомогу відповідно до Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2017 р. № 1098. 
У період з 16.10.2020 р. по 14.06.2025 р. позивачу виплачувалася соціальна допомога. 
18 червня 2025 року позивач звернувся до Міжгірського сектору обслуговування громадян із заявою про призначення пенсії, яка була зареєстрована за № 1207. До заяви було додано всі необхідні документи, передбачені п. 2.2. Порядку № 22-1, зокрема: копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; копію паспорта; трудову книжку серії НОМЕР_1 ; трудову книжку серії НОМЕР_2 ; військовий квиток серії НОМЕР_3 ; архівні довідки від 03.07.2020 р. № 37 та № 38; виписку з єдиного реєстру; довідку за формою ОК-5; посвідчення особи, яка проживає на території гірського населеного пункту; заяву про спосіб виплати пенсії.
Вказану заяву за принципом екстериторіальності було передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області для розгляду.
Листом від 25.06.2025 р. № 16616/03-16 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській повідомило позивача про прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії від 25.06.2025 р. № 071950001722, у зв`язку з відсутністю необхідно страхового стажу.
Відповідачем у вищезгаданому рішенні було зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви до загального страхового стажу не враховано період діяльності згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_4 від 26.06.1981 р., оскільки на титульній сторінці наявне виправлення в даті народження та відсутня печатка, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58.
В рішенні зазначено, що для зарахування періодів роботи зазначених в трудовій книжці до страхового стажу необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працював заявник, на підставі первинних документів за час виконання роботи.
Відповідач вказав, страховий стаж заявника 14 років 3 місяці 11 днів. Вік заявника 65 років 0 місяців 4 дні. 
Згідно з оскаржуваним рішенням після досягнення віку 60 років та відсутності необхідного страхового стажу 27 років, пенсія за віком призначається після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу (в 2023 році) від 20-30 років, після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу від 15-22 років. 
Позивач не погодившись з відмовою відповідача щодо призначення пенсії звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).
Статтею 1 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 26 Закону України № 1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років. 
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.
Відповідно до п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Відповідно до п. 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Згідно п.п. 3 п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які, містять відомості про періоди роботи.
Трудовий стаж встановлюється на підставі уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці.
Відтак, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 р. у справі № 291/99/17.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній, їх неправильності чи неточності, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (постанова Верховного Суду Касаційного адміністративного суду від 31.01.2025 р. у справі № 120/8471/23)
Судом встановлено, що під час вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії за віком відповідачем при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії від 25.06.2025 р. № 071950001722 до страхового стажу не враховано періоди роботи: з 26.06.1981 р. по 25.09.1983 р. та з 21.02.1984 р. по 18.08.1984 р. згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 від 26.06.1981 р., оскільки на титульній сторінці наявне виправлення в даті народження та відсутня печатка, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. 
Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 від 26.06.1981 р. позивач працював:
- з 26.06.1981 р. по 25.09.1983 р. на посаді шофера до ПКМ № 422 ГлавЦЧОсільбуд управління «Білгородоблсільбуд» Міністерства сільського господарства РРФСР (запис № 1 та № 2);
- з 21.02.1984 р. по 18.08.1984 р. на Сафоновському плодоводчому радгоспі Курського тресту «ПЛОДОПРОМ» Міністерства плодоовочевого господарства РРФСР (запис № 3 та № 4).
Щодо не зарахування відповідачем вказаних періодів роботи, суд зазначає наступне.
Спірні періоди, з 26.06.1981 р. по 25.09.1983 р. та з 21.02.1984 р. по 18.08.1984 р., належним чином відображені в трудовій книжці позивача, а оскаржуване рішення не містить обґрунтування чому наявний трудовий стаж позивача не може бути підтверджений саме на підставі відповідних записів у трудовій книжці.
Судом встановлено, що відомості про спірні періоди роботи внесені з дотриманням вимог Інструкції, зокрема, відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи, з посиланням на відповідні накази. З таких можна точно встановити місце, посаду та період роботи позивача, а також номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.
Доказів визнання недостовірними записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 від 26.06.1981 р. щодо спірних періодів роботи з 26.06.1981 р. по 25.09.1983 р. та з 21.02.1984 р. по 18.08.1984 р. відповідачем суду не надано.
При цьому суд зазначає, що обов`язок щодо повноти та правильності внесення до трудової книжки даних покладено на роботодавця, тобто на підприємство, де працював позивач.
Отже працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів уповноваженою особою і, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини уповноваженого органу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в Постанові від 21.02.2018 р. у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 р. у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
У постанові від 06.03.2018 р. по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналогічний правовий висновок викладений також у Постанові Верховного Суду від 04 липня 2023 року по справі № 580/4012/19.
Окрім того, покликання відповідача у рішенні про відмову в призначенні пенсії на те, що трудова книжка заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 є безпідставним, оскільки трудова книжка була заведена ПКМ № 422 26.06.1981 р. і останній запис до неї було внесено 18.08.1984 р., тобто до набуття чинності вищевказаної Інструкції. 
Враховуючи, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, працівник не може нести і негативних наслідків щодо порядку заповнення такої.
Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
З огляду на вищезазначене суд вважає, що відомості трудової книжки серії НОМЕР_5 від 26.06.1981 р. є належним доказом підтвердження трудової діяльності ОСОБА_1 .
Щодо позовної вимоги про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 21.10.2005 р. по 15.04.2006 р. у Торунському дитячому садку Міжгірського районного відділу освіти Закарпатської області, суд зазначає наступне.
Відповідно до відомостей трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 26.04.2005 р. у період з 04.11.2005 р. по 15.04.2006 р. позивач працював у Торунському дитячому садку Міжгірського районного відділу освіти Закарпатської області, що підтверджується записами № 5 та № 6.
Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів визнання недостовірними вищезазначених записів, зроблених у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 26.04.2005 р., та, беручи до уваги, що такі записи є чіткими та не мають виправлень чи будь-яких інших невідповідностей, суд робить висновок про наявність підстав для зарахування до страхового стажу відповідного періоду роботи з 04.11.2005 р. по 15.04.2006 року згідно записів трудової книжки.
Враховуючи викладене, періоди роботи позивача з 26.06.1981 р. по 25.09.1983 р. та з 21.02.1984 р. по 18.08.1984 р. відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_5 від 26.06.1981 р. та з 04.11.2005 р. по 15.04.2006 р. відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.04.2005 р. безпідставно не враховані до страхового стажу позивача, а відмова відповідача зарахувати до страхового стажу позивача такі періоди порушує право на соціальний захист, гарантоване Конституцією України та Законом № 1058-IV.
З урахуванням викладеного, враховуючи часткове підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами та встановлені судом обставини справи, беручи до уваги, що конституційне право особи на соціальний захист включає право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 25.06.2025 р. № 071950001722 таким, що порушує право позивача на соціальних захист, не відповідає приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, тому таке рішення слід скасувати як протиправне, а також зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 26.06.1981 р. по 25.09.1983 р. та з 21.02.1984 р. по 18.08.1984 р. відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_5 від 26.06.1981 р. та з 04.11.2005 р. по 15.04.2006 р. відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.04.2005 р. та призначити пенсію за віком з 15.06.2025 р.
Щодо вимоги допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії позивачу у межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання рішення.
Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його ухвалення, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів особи позивача.
Перелік рішень судів, які виконуються негайно передбачено статтею 371 КАС України.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.
Враховуючи ту обставину, що питання про стягнення пенсії не вирішувалося, пенсія позивачу не призначена та розмір її не визначений відповідачем, то на переконання суду, відсутні підстави для допуску до негайного виконання рішення суду. Судове рішення у цій справі має зобов`язальний характер і не відноситься до рішень, які підлягають негайному виконанню, а тому підстави для задоволення клопотання позивача про звернення рішення до негайного виконання відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі наведеного та керуючись ст. 5, 9, 19, 77, 78, 243, 246, 262 КАС України, суд, –

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, оформлене листом від 25 червня 2025 року за № 071950001722 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи позивача з 26 червня 1981 року по 25 вересня 1983 року та з 21 лютого 1984 року по 18 серпня 1984 року відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_5 від 26 червня 1981 року та з 04 листопада 2005 року по 15 квітня 2006 року відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26 квітня 2005 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 15 червня 2025 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (код ЄДРПОУ - 21084076) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_6 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 КАС України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя	П.П.Микуляк