Єдиний унікальний номер 205/14395/25
Номер провадження2/205/5627/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В. 
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,- 

ВСТАНОВИВ: 
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі – Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2022 року вирішено стягнути із ОСОБА_2 (далі - Відповідач) заборгованість за розпискою від 13 січня 2015 року в розмірі 11 600 (одинадцять тисяч шістсот) доларів США, що за курсом НБУ становить 323 060 (триста двадцять три тисячі шістдесят) гривень, а також судовий збір у розмірі 3 230(три тисячі двісті тридцять) гривень 60 коп., а всього 326 290 (триста двадцять шість тисяч двісті дев`яносто) гривень 60 коп. 
Далі позивач зазначає, що борг у сумі 323 060 грн. 00 коп. відповідачем сплачено лише 03.02.2025 року по виконавчому листу від 09.12.2022 року і не відповідає борговому зобов`язанню за борговою розпискою від 13.02.2015 року у сумі 11 600 доларів США 00 центів за курсом НБУ, який станом на 03.02.2025 року становив 41,726300 грн. за один долар США, що є неналежним виконанням сплати загальної суми заборгованості у розмірі 160 965 грн. відповідно грошовому еквіваленту 3 857 доларів 63 центи (11 600 доларів США 00 центів х 41,726300 грн. за 1 долар США = 484 025,08 грн. – 323 060 грн. 00 коп. сплаченої заборгованості станом на 03.02.2025 року = 160 965 грн. : 41, 7263 грн. за 1 долар США = 3857,63 долара США). Отже, позивач вважає, що із наведеного розрахунку відповідач зобов`язаний сплатити йому, ОСОБА_1 , за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу 03.02.2025 року, а саме грошові кошти в іноземній валюті за розпискою від 13.01.2015 року у розмірі 11 600 доларів США за кусом НБУ, але за неналежне виконання зобов`язання по сплаті боргу відповідач заборгував позивачу грошові кошти у розмірі 160 961 грн. 60 коп. відповідно грошовому еквіваленту 3 857, 63 доларів США. 
У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити суд за неналежне виконання зобов`язання за борговою розпискою від 13.02.2015 року стягнути грошові кошти у розмірі 160 961 грн. 60 коп. відповідно грошовому еквіваленту 3 857 доларів США 63 центи, а також, судовий збір у розмірі 1 609 грн. 62 коп. 
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. 
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. 
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. 
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 13 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу 1/2 частини підсобного приміщення АДРЕСА_1 , який посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. і зареєстрований в реєстрі за № 4.
Відповідно до розписки від 13 січня 2015 року ОСОБА_2 зобов`язався виплатити ОСОБА_1 у строк до 01 січня 2019 року грошову суму у розмірі 11 600 доларів США за придбане підсобне приміщення № 88 по вул. Сільрадській у м. Дніпрі, про що відповідачем було написано розписку. 
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2022 року вирішено стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) заборгованість за розпискою від 13 січня 2015 року в розмірі 11 600 (одинадцять тисяч шістсот) доларів США, що за курсом НБУ становить 323 060 (триста двадцять три тисячі шістдесят) гривень, а також судовий збір у розмірі 3 230(три тисячі двісті тридцять) гривень 60 коп., а всього 326 290 (триста двадцять шість тисяч двісті дев`яносто) гривень 60 коп.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.08.2022 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2022 року залишено без змін.
Матеріалами справи також підтверджено, що постановою Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгенієм Петровичем від 31.01.2023 року було відкрито виконавче провадження ВП № 7089032 про стягнення із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) заборгованість за розпискою від 13 січня 2015 року в розмірі 11 600 (одинадцять тисяч шістсот) доларів США, що за курсом НБУ становить 323 060 (триста двадцять три тисячі шістдесят) гривень, а також, судовий збір у розмірі 3 230(три тисячі двісті тридцять) гривень 60 коп., а всього 326 290 (триста двадцять шість тисяч двісті дев`яносто) гривень 60 коп. 
Також, матеріалами справи підтверджено, що постановою Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгенієм Петровичем від 03.02.2025 року було закінчено виконавче провадження у зв`язку із стягнення боргу за виконавчим документом у повному обсязі. 
Оскільки, на думку позивача, відповідач договірні зобов`язання перед позивачем виконав неналежним чином, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що якщо сторони визначили грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, то у такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим, для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Тобто, якщо договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом не передбачено визначення грошового еквіваленту зобов`язання в іноземній валюті, то у такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим, для відповідної валюти на день платежу - за наявності спору у суді щодо стягнення боргу, станом на день ухвалення рішення.
Аналогічний за своїм змістом правовий висновок викладено й у постанові КЦС ВС від 13 червня 2018 року, справа № 750/12868/16-ц, провадження № 61-23123 св 18.
В даному випадку судом встановлено, що при визначенні суми боргу, суд у своєму рішенні від 22.02.2022 року обчислив суму стягнення за курсом долара США до гривні, встановленому Національним банком України станом на день звернення позивача до суду, тобто в межах заявлених позовних вимог.
Таким чином, суд, з огляду на наявний спір, у своєму рішенні визначив суму, що підлягає сплаті за зобов`язанням, за офіційним курсом Національного банку України, встановленим, для відповідної валюти на день платежу, саме станом на день ухвалення рішення.
Вказане рішення набуло чинності у передбаченому законом порядку. 
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Христов проти України» (Khristovv. Ukraine, заява N 24465/04) від 19 лютого 2009 року, де в п. 33 зазначено, що суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). 34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).
На думку суду подання нових вимог про стягнення курсової різниці після ухвалення остаточних судових рішень у справах про стягнення боргу фактично є спробою змінити раніше ухвалені судові рішення, якими вже остаточно вирішено спір між сторонами. 
Задоволення таких вимог суперечило б принципу юридичної визначеності, що є одним з основоположних принципів правової системи, та призвело б до перегляду остаточних судових рішень без належних правових підстав.
Суд вказує, що коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника. Кредитор, який погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №750/8676/15-ц.
Таким чином, проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем не доведено правомірністі вимог про стягнення курсової різниці, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволені позовних вимог в їх повному обсязі. 
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові – на позивача. Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на Позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,19,81,141, 258-260, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України, -

ВИРІШИВ:
1 У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) про стягнення коштів за договором позики,- відмовити у повному обсязі.
2. Судові витрати по справи покласти на позивача ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.