ПОСТАНОВА 
Іменем України

26 листопада 2025 року        м. Кропивницький

справа № 2-2335/10
провадження № 22-ц/4809/1405/25 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.
суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.
з участю секретаря: Демешко Л.В. 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 02 липня 2025 року, у складі головуючого судді Петрова Р.І. у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни боржника його правонаступником у справі за позовом прокурора Кіровського району м. Кіровограда в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Кіровограді до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни боржника його правонаступником у справі за позовом прокурора Кіровського району м. Кіровограда в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Кіровограді до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявник зазначав, що на виконанні у Фортечному ВДВС у місті Кропивницькому ПМУ МЮ перебуває виконавче провадження № 49638682 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2335, виданого 23.06.2010 Кіровським раи?онним судом м. Кіровограда, про стягнення заборгованості у солідарному порядку із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державнии? експортно-імпортнии? банк Украі?ни» в розмірі 92 025,91 доларів США.
Під час виконання ВАТ «Державнии? експортно-імпортнии? банк Украі?ни» стало відомо, що ОСОБА_2 помер.
При цьому державним виконавцем у рамках виконавчого провадження сформовано витяги відносно сімеи?ного стану померлого ОСОБА_2 , а також наявності спадкоємців, внаслідок чого встановлено, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано 22.02.2010.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народився син - ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 є спадкоємцем боржника, оскільки він не подав до нотаріальної контори відмови від отримання спадку і прийняв спадщину за фактичним місцем проживання і спільної власності на нерухоме майно.
Заявник просив: замінити сторону виконавчого провадження з виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі №2-2335/10 за позовом прокурора Кіровського району м. Кіровограда в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Кіровограді до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з боржника – ОСОБА_2 на його правонаступника – ОСОБА_4 . 
Адвокат Міхальова В.В., яка представляє інтереси ОСОБА_4 заперечувала щодо доводів заяви про заміну сторону виконавчого провадження з виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі №2-2335/10, та зазначала, що ОСОБА_2 є поручителем за кредитним договором, укладеним між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Кіровограді та ОСОБА_1 , при цьому спадкування обов`язків за договором поруки є неможливим, що виключає можливість правонаступництва у вказаних правовідносинах.
Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 02 липня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження. 
Посилається на те, що чинним законодавством передбачено, що спадкоємець померлої особи несе відповідальність за виконання рішення суду по зобов`язаннях спадкодавця (боржника).
Також вказує, що кредитор (заявник) в межах строку визначеного чинним законодавством подав претензію до нотаріальної контори, а томум наявні всі підстави для задоволення заяви. 
Адвокат Міхальова В.В., яка представляє інтереси ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.
Посилається на те, що заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником має відбутися з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи.
Вважає, що порука припиняється із смертю поручителя, а тому кредитор не має права на пред?явлення вимог до його спадкоємців.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника заявника - ОСОБА_5 та пояснення адвоката Міхальової В.В., яка представляє інтереси ОСОБА_4 , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним нормам процесуального права, з таких підстав.
Судом встановлено, що 16.11.2007 між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Кіровограді та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір (а.с. 5-12, том 1).
3 метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором 16.11.2009 між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Кіровограді та ОСОБА_2 укладено договір поруки (а.с. 13, том 1).
Прокурор Кіровського району м. Кіровограда звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Кіровограді до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 92025,91 доларів США (а.с. 1-4, том 1).
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.04.2010 у справі № 2-2335/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Кіровограді заборгованість за кредитним договором в розмірі 92025,91 доларів США (а.с. 87-90, том 1).
Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 12.01.2011 було змінено рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.04.2010, та стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість в розмірі 85497,79 доларів США та 51813,69 грн пені (а.с. 190-192, том 1).
На виконання рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда були видані виконавчі листи про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором.
17.12.2015 Державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2335 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості в розмірі 92025,91 доларів США (а.с. 112, т. 2).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер (а.с. 24-25, том 2).
16.02.2024 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження із примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 135, том 2).
29.01.2025 постановою в.о. начальника Фортечного ВДВС у м. Кропивницькому вищевказана постанова про закінчення виконавчого провадження була скасована (а.с. 151, том 2).
07.02.2025 ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 із претензією кредитора до спадкоємців померлого поручителя (солідарного боржника за рішенням суду) ОСОБА_2 (а.с. 66-67, том 2).
20.02.2025 Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 2 повідомила ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про відсутність відомостей про спадкоємців боржника ОСОБА_2 (а.с. 82, том 2).
У відповідь на лист ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 24.03.2025 державним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано 22.02.2010.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 (а.с. 143-147, том 2).
Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, у боржника ОСОБА_2 наявне єдине житло у праві спільної часткової власності із сином – ОСОБА_4 (а.с. 14, том 2).
Звернувшись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, АТ «Державний експортно-імпортний банк України» просив замінити боржника – ОСОБА_2 на його правонаступника (спадкоємця) – ОСОБА_4 .
Суд першої інстанції послався на те, що неможливість спадкування обов`язків за договором поруки призводить до відсутності підстав для заміни ОСОБА_2 правонаступником як учасника справи, що в свою чергу зумовлює неможливість його заміни і як боржника у виконавчому провадженні.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що договір поруки не відноситься до такого типу договорів, обов`язки за яким підлягають спадкуванню і припиняють свою дію в момент смерті поручителя.
Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво – це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).
Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України необхідним є встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) зроблено правовий висновок про те, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах – до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Суд апеляційної інстанції вважає, що є підстави для заміни сторони виконавчого провадження, а саме боржника ОСОБА_2 на його правонаступника – ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
В постанові Верховного Суду від 07 липня 2023 року у справі № 2-2727/11 вказано, що при розгляді подібних справ необхідно враховувати, що однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення. Немає сенсу в правосудді, якщо рішення судів не виконуються, а невиконання судових рішень є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що спадкування обов?язків за договором поруки є неможливим.
Обов?язок спадкодавця щодо сплати заборгованості за кредитним договором, стягнутої судовим рішенням за його життя не припинився внаслідок смерті боржника (спадкодавця) і перейшов до його спадкоємців. 
Колегія суддів, погоджується із доводами апеляційної скарги, а тому у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» – задовольнити.
Ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 02 липня 2025 року – скасувати.
Заяву Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни боржника його правонаступником – задовольнити.
Замінити сторону виконавчого провадження з виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 квітня 2010 року у справі ЄУН 2-2335/2010 за позовом прокурора Кіровського району м. Кіровограда в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Кіровограді до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з боржника ОСОБА_2 на його правонаступника - ОСОБА_4 . 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О. Л. Дуковський 
Судді Л.М. Дьомич
О.А. Письменний