ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/5033/25 Головуючий суддя І інстанції Блага І. С.
Провадження № 22-ц/818/1215/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: завданої внаслідок ДТП

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 лютого 2026 року     м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шандули Олександра Олексійовича на ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року, у цивільній справі № 646/5033/25, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,
в с т а н о в и в :
Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 від 09.10.2025 про долучення до матеріалів справи доказів направлення відзиву відповідачу, повернувши відповідачці опис вкладення до поштового відправлення 6114004732888 від 09.10.2025, накладну АТ «Укрпошта» 6114004732888 від 09.10.2025, фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 09.10.2025 на суму 80,00 грн., фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 09.10.2025 на суму 2,50 грн.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, 27 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шандула Олександр Олексійович подав апеляційну скаргу.
Вказав, що суд не врахував обставини тяжкого психічного захворювання відповідачки ОСОБА_1 , що підтверджується медичною довідкою. Суд визнав, що відповідачка має тяжке психічне захворювання. Це впливає на її здатність повною мірою дотримуватись процесуальних вимог і є поважною причиною для поновлення строків (ч. 1 ст. 127 ЦПК України). ЄСПЛ наголошує, що національні суди мають враховувати вразливий стан особи (справи Stefanica v. Romania, Kucera v. Slovakia). Суд безпідставно переклав на адвоката обов`язок, який не передбачений законом. 
Посилання суду на необхідність роз`яснення адвокатом наслідків невиконання приписів статей 178, 278 ЦПК є безпідставним. Згідно зі ст. 26 Закону «Про безоплатну правову допомогу», адвокат не несе відповідальності за дії клієнта, вчинені самостійно без погодження. 
Суд не врахував добросовісність поведінки відповідачки ОСОБА_1 . Після повернення відзиву на позовну заяву ухвалою від 18.09.2025 року відповідачка відправила копію відзиву позивачу поштою, що підтверджується квитанціями АТ «Укрпошта». Вона діяла відповідно до роз`яснення секретаря суду, яка повідомила, що повторно подавати сам відзив не потрібно, оскільки його копія зберігається у матеріалах цивільної справи.
Зазначив, що соціальні та фінансові обставини Клієнтка ОСОБА_1 не має доходу, харчується за рахунок благодійних обідів, не мала коштів на поштові витрати та поповнення мобільного рахунку для зв`язку з адвокатом, який надає безоплатну вторинну правничу допомогу (Доручення СМРЦ з надання БВПД надається), яке не передбачає фінансування судових витрат осіб, яким надається така правнича допомога. 
Такі обставини у поєднанні з психічним розладом ОСОБА_1 унеможливили своєчасне подання документів.
Зазначив, що суд порушив принцип пропорційності, відповідно до статей 2, 12, 13, 43, 127, 178, 278, 355 ЦПК України суд мав оцінити поведінку відповідачки ОСОБА_1 з точки зору справедливого балансу між формальністю і правом на захист. Залишення документів без розгляду у такій ситуації є непропорційним обмеженням доступу до правосуддя (Beles v. Czech Republic). 
Згідно до частин першої та другої статті 127 ЦПК України має право поновити за заявою учасника справи пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. В той же час, коли такої заяви не було подано, процесуальний строк може бути продовжений судом також з ініціативи суду. Таке право суд не використав, оскільки не врахував стан здоров`я та тяжке матеріальне становище відповідачки, на які вона посилається і які не заперечував позивач і його представник у судовому засіданні 13 жовтня 2025 року під час вирішення питання про прийняття Відзиву на Позовну заяву. Вище наведені обставини свідчать про те, що суд першої інстанції допустив істотні порушення процесуального права, що призвели до позбавлення відповідачки ОСОБА_1 права на справедливий суд.
Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 від 09.10.2025 про долучення до матеріалів справи доказів направлення відзиву відповідачу, повернувши відповідачці опис вкладення до поштового відправлення 6114004732888 від 09.10.2025, накладну АТ «Укрпошта» 6114004732888 від 09.10.2025, фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 09.10.2025 на суму 80,00 грн., фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 09.10.2025 на суму 2,50 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач та її представник не зверталися із заявою про поновлення строку на подання відзиву із зазначенням причини його поважності, не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подачі заяви про поновлення строку на подання відзиву.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, відповідно до ст. 367 ЦПК України вивчив матеріали справи та перевірив законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Вказаним вимогам судове рішення суду відповідає.
Суд апеляційної інстанції погоджується з тими мотивами, з яких суд повернув без розгляду заяву позивачки про залучення документів до матеріалів справи таким висновком суду.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
З матеріалів справи вбачається наступне.
Ухвалою Основ`янського районного суду м.Харкова від 11 червня 2025 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом (а.с.18). У якій зазначено строк відповідачу на подання відзиву 15 днів. Справу призначено до розгляду на 09 липня 2025 року.
20 червня 2025 року було видано доручення №2913/2025-3942361 для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені п.п. 1-2, 9-23, 26-29 ч.1ст.14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», яким було призначено ОСОБА_1 адвоката Шандулу Олександра Сергійовича (а.с.25.)
09 липня 2025 року представником відповідачки ОСОБА_1 -адвокатом Шандула О.О. через систему «Електронний суд» було подано клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, у зв`язку із раніше призначеною справою у Індустріальному районному суді. Клопотання мотивовано тільки щодо відкладення розгляду справи (а.с.22-23).
Копію ухвали суду ОСОБА_1 , відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримала 24 липня 2025 року (а.с.33), тому 15-денний термін на подання відзиву для неї спливав 08.08.2025, тобто у останній робочий день тижня, п`ятницю.
11 серпня 2025 року до суду від відповідачки ОСОБА_1 з пропуском встановеного судом процесуального строку надійшов відзив з додатками, який було складено адвокатом 09 серпня 2025 року, тобто у суботу (а.с.36-37).
Ухвалою від 18 вересня 2025 відзив на позовну заяву був повернений відповідачці без розгляду у зв`язку з тим, що в порушення приписів п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України відповідачка не додала до свого відзиву на позовну заяву документ на підтвердження надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.
09 жовтня 2025 відповідачка подала до канцелярії суду докази відправлення позивачу копії відзиву на позовну заяву.
Однак, разом з вказаними документами відповідачка не подала сам відзив на позов та не звернулася з заявою про поновлення пропущеного нею строку на подачу відзиву.
Відповідно до частин 1-4 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
У даному випадку позивачка всупереч вказаній нормі ст. 127 ЦПК України разом з вищевказаними документами не надала до суду відзив, який їй було повернуто без розгляду, та відповідну обґрунтовану заяву про продовження встановленого судом 15-денного строку, з наданням відповідних доказів на підтвердження поважних причин його пропуску, - тому у суду не було процесуальних підстав для вирішення цього питання щодо продовження процесуальних строків, а також – підстав для самостійного його розгляду, з огляду на відсутність самого відзиву, тобто за безпредметністю цього питання.
Разом з тим, повернення судом заяви про надання документів на усунення недоліків при подачі відзиву разом з цими документами, не позбавляє позивачку права відповідно до ч. 4 ст. 127 ЦПК України повторно подати до суду обґрунтовану заяву про поновлення процесуального строку на подачу відзиву з одночасною повторною його подачею разом відповідними документами.
Слід зазначити, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.
Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 (справа № 500/1912/22), застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом.
З огляду на те, що відповідачка не зазначила причин пропуску цього строку, його поважності, не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подачі заяви про поновлення строку на подання відзиву, колегія суддів не може не погодитися з судом першої інстанції, який дійшов до вірного та обґрунтованого висновку про залишення без розгляду заяву ОСОБА_1 від 09.10.2025 про долучення до матеріалів справи доказів направлення відзиву відповідачу, повернувши відповідачці опис вкладення до поштового відправлення 6114004732888 від 09.10.2025, накладну АТ «Укрпошта» 6114004732888 від 09.10.2025, фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 09.10.2025 на суму 80,00 грн., фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 09.10.2025 на суму 2,50 грн.
Твердження скарги про те, що суд самостійно не розглянув клопотання про продовження термінів на подачу відзиву та доказів його направлення позивачу, з вищевказаних причин є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані та відповідають матеріалам справи.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шандули Олександра Олексійовича -залишити без задоволення.
Ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складний 09 лютого 2026 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді колегії Ю.М.Мальований

Н.П.Пилипчук.