Справа № 297/4145/25

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2026 року м. Берегове 

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого ІЛЬТЬО І. І., 
при секретарі судового засідання Гарані О.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи Берегівська міська рада Закарпатської області та ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 , звернулась до Берегівського районного суду Закарпатської області, із заявою про встановлення факту належності довідки.
Заінтересовані особи: Берегівська міська рада Закарпатської області (м. Берегове, вул. Б.Хмельницького, 7, Закарпатської області) та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї матері – ОСОБА_3 , заявниця розпочала процес оформлення спадщини, однак було виявлено, що в довідці Мужіївського старостинського округу №249 від 18.11.2025 року вказано, що на момент смерті ОСОБА_3 , разом із нею проживала « ОСОБА_4 , 1943 року народження – голова домогосподарства» та « ОСОБА_2 – 1964 року народження – син». У довідці ОСОБА_3 вказана як «мати». Оскільки в довідці помилково заявницю записали – замість « ОСОБА_1 », вказали як « ОСОБА_4 », тому приватним нотаріусом Мацола І.В. заявниці повідомила про неприйнятність даної довідки для продовження оформлення спадщини та рекомендовано звернутись до суду. По якій причині у довідці №249 від 18.11.2025 року прізвище заявниці заисали з опискою заявниці не відомо. Про існування вказаних вище розбіжностей, заявниця не знала, оскільки за все своє життя проблем із-за цього в неї не було, у тому числі під час трудової діяльності. Вказані розбіжності у позасудовому порядку усунути неможливо. 
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. 
Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. При цьому, згідно поданої заяви просила розглянути справу без її участі.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Разом з тим, подав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник Берегівської міської ради Закарпатської областів судове засідання не з`явився. При цьому, подав заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи за наявними у справі матеріалами. 
Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які заявник посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає заяву задовольнити, виходячи з наступного. 
З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявниці ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 від 09.09.2008 року. 
Відповідно до листа приватного нотаріуса Мацола І.В. №131/02-14 від 20.11.2025 року вбачається, що заявника ОСОБА_1 звернулась із заявою для прийняття спадщини за законом за померлою матір`ю ОСОБА_3 .. Однак, з поданих документів виявилось, що у неї присутні розбіжності у документах , а саме у довідці, виданої Мужіївським старостинським округом №249 від 18.11.2025 року, вказано, що на момент ОСОБА_5 разом із нею проживала « ОСОБА_4 – 1943 р.н. – голова домогосподарства» та « ОСОБА_2 – 1964 року народження – син», у зв`язку з чим, заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. 
Згідно довідки КП «Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської міської ради» №916 від 27.09.2025 року квартира АДРЕСА_2 , зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_1 в цілому згідно Свідоцтва про право власності від 23.12.1994 №1-П та у приватизації брали участь троє осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
Відповідно до паспорту громадянина України Серії НОМЕР_4 ВІД 19.03.1999 вбачається, що з 08.06.1977 року заявниця проживає в АДРЕСА_1 . 
У довідці №249 від 18.11.2025 року вказаний ОСОБА_2 , 1964 року народження, який являється сином заявниці, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_5 від 17.03.1964 року. 
За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦГК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої Можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.95 при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати:
- особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй;
- спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав;
- утриманці померлого для одержання пенсії;
- прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК;
- інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.
У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у вказаній довідці допущено помилку, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду.
За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Берегівська міська рада Закарпатської області та ОСОБА_2 про встановленн факту належності правовстановлюючого документу.
Керуючись ст.76-81,89,258-259,263-265,268,273,293-294,315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Берегівська міська рада Закарпатської області та ОСОБА_2 про встановленн факту належності правовстановлюючого документу = задовольнити. 
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , довідки Мужіївського старостинського округу Берегівської міської ради Закарпатської області за №249 від 18.11.2025 року в частині запису про « ОСОБА_4 – 1943 р.н. – голова домогосподарства. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. 

Суддя	  	Іван ІЛЬТЬО