КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/7373/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач:  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, код ЄДРПОУ 20632802)
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії. 
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з травня 2023 року призначено пенсію за віком. У травні 2025 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати, отриманої нею у період роботи в РФ та підтвердженої довідкою ТОВ "НКТ" №9 від 29.12.2018 року. Відповідач відмовився врахувати цю довідку, а також не провів належні перерахунки її пенсії із застосуванням відповідних коефіцієнтів індексації. Тож представник позивачки просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо непроведення перерахунку пенсії із застосуванням коефіцієнту індексації та обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року з урахуванням довідки №9 від 29.12.2018 року, виданої ТОВ "НКТ" щодо розміру заробітної плати, сплаченої за період роботи з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути її заяву про перерахунок пенсії від 23.05.2025 року із застосуванням коефіцієнту індексації та обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року з урахуванням довідки №9 від 29.12.2018 року, виданої ТОВ "НКТ" щодо розміру заробітної плати, сплаченої за період роботи з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року. 
Ухвалою судді від 20.11.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що у квітні 2025 року на виконання рішення суду пенсію позивачки з 31.05.2023 року обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020, 2021, 2022 роки (12236, 71 грн.). Оскільки цей показник є більшим, ніж показник середньої заробітної плати для цілей індексації у 2024 році (7994, 47 грн.), то пенсія позивачці не підвищувалася, а їй встановлена щомісячна доплата в сумі 100 грн. У 2025 році з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, запроваджені окремі коефіцієнти збільшення, які застосовуються для індексації пенсій. Зазначає, що заробітна плата за період роботи в РФ з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року не була врахована, оскільки наразі дія міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення та правової допомоги, укладених з РФ, припинена. Вказує, що позивачка не дотрималася порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки не подала заяву встановленої форми. З цих підстав просив суд у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України. Вона у 2012 – 2018 роках проживала та працювала у РФ. 
У серпні 2023 року позивачка у зв`язку з досягненням віку 60 років звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 22.08.2023 року про призначення їй пенсії за віком. 
Позивачка разом із заявою про призначення пенсії подала зокрема трудову книжку НОМЕР_2 , заведену в РФ, у якій містяться записи про її роботу в ООО "НКТ" (РФ) з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року муляром-штукатуром, а також довідку ООО "НКТ" №9 від 29.12.2018 року про заробітну плату для обчислення пенсії за періоди червень 2012 року – грудень 2018 роки. 
ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення №110130013571 від 30.08.2023 року, яким з 31.05.2023 року призначило позивачці пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж склав 31 рік 1 місяць 24 дні. До страхового стажу не зарахований період трудової діяльності в ООО "НКТ" (РФ) з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року. 
Згодом ГУ ПФУ в Кіровоградській області переглянуло пенсійну праву позивачки та прийняло рішення №110130013571 від 15.09.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу. Страховий стаж склав 27 років 7 місяців 4 дні. До страхового стажу не зараховані періоди роботи з 08.12.1988 року по 25.09.1992 року, з 01.12.2000 року по 31.12.2000 року, з 11.04.2001 року по 31.07.2001 року. 
Позивачка не погодилася із цим рішенням і у квітні 2024 року звернулася до суду з позовом про його скасування. Просила зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській області повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 08.12.1988 року по 25.09.1992 року, з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 року у справі №340/2223/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.03.2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №110130013571 від 15.09.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.08.2023 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.
У квітні 2025 року ГУ ПФУ в Кіровоградській області на виконання цього рішення суду прийняло рішення №110130013571 від 02.04.2025 року, яким з 31.05.2023 року призначило позивачці пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж склав 37 років 8 місяців 10 днів. До страхового стажу враховані спірні періоди роботи, зокрема період трудової діяльності в ООО "НКТ" (РФ) з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року.
Пенсія з 31.05.2023 року обчислена із заробітку 3994,31 грн. за таким розрахунком: 12236, 71 грн. х 0,32642, де: 12236, 71 грн. - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020, 2021, 2022 роки; 0,32642 - індивідуальний коефіцієнт заробітку, визначений із заробітної плати за період липень 2000 року – грудень 2022 року – за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про нараховану заробітну плату (дохід) застрахованої особи, що враховується для розрахунку страхових виплат та страхового стажу в Україні.
Основний розмір пенсії позивачки, визначений відповідно до статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 31.05.2023 року склав 1504,54 грн., а з урахуванням доплат і підвищень – 2760 грн. 
Тоді ж відповідач на виконання підпункту 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №185 від 24.02.2024 року "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" встановив позивачці з 01.03.2024 року щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 грн., а на виконання підпункту 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №209 від 25.02.2025 року "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" з 01.03.2025 року проіндексував пенсію позивачки із застосуванням коефіцієнту збільшення 1,0345.
Основний розмір пенсії позивачки з 01.03.2025 року склав 1556,44 грн., а з урахуванням доплат і підвищень – 3323 грн.
Згодом позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявами від 23.05.2025 року та від 12.06.2025 року про перерахунок її пенсії із врахуванням заробітної плати на підставі довідки ООО "НКТ" №9 від 29.12.2018 року, а також із застосуванням належних коефіцієнтів індексації. 
ГУ ПФУ в Кіровоградській області надало позивачці відповіді від 09.06.2025 року та від 29.06.2025 року, у яких повідомило про відсутність підстав для перерахунку пенсії з урахуванням заробітку в РФ та вказало, що перерахунки пенсії з метою індексації у 2024 - 2025 роках проведені відповідно до норм чинного законодавства.
Позивачка звернулася до суду з цим позовом, не погоджуючись із розміром виплачуваної їй пенсії.
Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (надалі - Закон №1058-IV).
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Умови призначення пенсії за віком наведені у статті 26 Закону №1058-IV, частиною 1 якої передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 24-1 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України.
У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Не зараховуються до страхового стажу періоди трудової діяльності за межами України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та на тимчасово окупованих територіях України після 19 лютого 2014 року особі, яка після 19 лютого 2014 року проходила військову службу (службу) у збройних силах, органах внутрішніх справ, органах державної безпеки, поліції, інших військових формуваннях, перебувала на посадах державної служби, на посадах в органах місцевого самоврядування у відповідних органах (формуваннях) Російської Федерації, добровільно займала посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, утворених на тимчасово окупованій території України, зокрема в окупаційній адміністрації держави-агресора, у незаконних судових або правоохоронних органах, а також добровільно брала участь у незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, утворених на тимчасово окупованій території України, та/або у збройних формуваннях держави-агресора.
Відповідно до статті 26-1 Закону №1058-IV у разі відсутності необхідного страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою статті 26 цього Закону, для визначення права на призначення пенсії за віком включаються періоди роботи особи в іншій державі (за наявності) у календарному обчисленні, за умови зарахування таких періодів роботи до страхового стажу (стажу роботи) згідно із законодавством відповідної держави. Порядок підтвердження та зарахування таких періодів роботи до страхового стажу (стажу роботи) встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 статті 27 Закону №1058-IV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Згідно з частиною 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії унормований статтею 44 Закону №1058-IV, а строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії - статтею 45 цього Закону.
Згідно з частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до частини 2 статті 44 Закону №1058-IV призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
Частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до частин 1, 5 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. 
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Пунктами 5-1, 5-2 розділу XV Закону №1058-IV (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення" від 25.04.2024 року №3674-IX) передбачено, що періоди трудової діяльності з 1 січня 1992 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення" за межами України в державах, які входили до складу колишнього Союзу РСР, зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пенсії, призначені в Україні з урахуванням положень Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року до дати припинення її дії для України, продовжують виплачуватися з урахуванням положень цієї Угоди.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок №22-1).
Згідно з пунктами 1.1, 1.7 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) ... подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Відповідно до пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж (в тому числі документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і за вислугу років), передбачені Порядком підтвердження наявного стажу роботи, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.
Згідно з пунктом 2.7 Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2 - 4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
Пунктом 2.9 Порядку №22-1 передбачено, що документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.
Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
Згідно з пунктом 2.23 Порядку №22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів. 
Згідно з пунктами 4.7, 4.10 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії.
Суд установив, що позивачка разом із заявою про призначення пенсії від 22.08.2023 року подала трудову книжку НОМЕР_2 російського зразка, заведену у 2012 році в РФ, у якій містяться записи про її роботу з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року в ООО "НКТ" (м. Тула). Також вона надала довідку №9 від 29.12.2018 року про заробітну плату для призначення пенсії за період з червня 2012 року по грудень 2018 року (з розбивкою по місяцях). Ця довідка видана ООО "НКТ" на підставі особових рахунків за 2012 - 2018 роки. У довідці міститься інформація про сплату страхових внесків.
Відповідач у квітні 2025 року при призначенні позивачці пенсії на виконання рішення суду у справі №340/2223/24 врахував до страхового стажу період її роботи з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року, підтверджений трудовою книжкою та довідкою №9 від 29.12.2018 року про сплату страхових внесків. Втім при обчисленні пенсії не врахував заробіток, вказаний у цій довідці.
У відповіді від 09.06.2025 року відповідач вказав про те, що у рішенні суду у справі №340/2223/24 відсутнє зобов`язання щодо обчислення розміру пенсії з урахуванням заробітної плати на підставі цих документів. 
У відзиві на позов відповідач послався на те, що наразі припинена дія міжнародних договорів в галузі пенсійного забезпечення та правової допомоги, укладених з РФ, а документи, видані компетентними органами РФ, приймаються на території України виключно за умови їх легалізації. 
Суд зазначає, що відповідно до статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, у тому числі Україна та РФ.
Ця Угода від 13.03.1992 року містить такі норми:
Стаття 1. Пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Стаття 5. Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.
Стаття 6. 1. Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. 2. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набуття чинності вказаної угоди. 3. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Стаття 11. Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Стаття 13. 1. Кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. 2. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Отже, за умовами Угоди від 13.03.1992 року Україна визнає трудовий стаж, набутий на території держав - учасниць Угоди, та приймає необхідні для пенсійного забезпечення документи без легалізації. Обчислення страхового стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих держав, визнається іншою державою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
Між тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" Україна вийшла з цієї Угоди. 
У зв`язку з набранням чинності Законом України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" від 01.12.2022 року № 2783-IX з 27.12.2022 року зупинено дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу у відносинах із РФ, а 29.12.2023 року дія зазначених міжнародних договорів для України припинена. 
Статтею 19 Закону України "Про міжнародні договори України" передбачено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України" припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються:
а) щодо договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, - у формі закону України;
б) щодо міжнародних договорів, які укладено від імені України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України, та міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України, затверджених Президентом України, - у формі указу Президента України;
в) щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, - у формі постанови Кабінету Міністрів України.
Згідно зі статтею 25 Закону України "Про міжнародні договори України" припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 року №107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав" установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Отже, суд вважає, що припинення дії Угоди від 13.03.1992 року, а також вихід України із Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, на що посилається відповідач, не позбавляє громадян України права на врахування періодів трудової діяльності, що мали місце в період їх дії, до страхового стажу для призначення пенсії, та врахування заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховані до страхового стажу, для обчислення пенсії. 
На час роботи позивачки в РФ у 2012 – 2018 роках Україна та РФ були учасниками цієї Угоди, відтак її норми застосовуються до спірних правовідносин і не втрачають своєї сили для позивачки.
Позивачка має право на обчислення пенсії з урахуванням заробітку (доходу) за періоди роботи в РФ, які зараховані їй до страхового стажу відповідно до Угоди від 13.03.1992 року. 
Надана позивачкою довідка №9 від 29.12.2018 року містить належну інформацію про заробітну плату ОСОБА_1 , нараховану їй за період роботи в ООО "НКТ" з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року, та підтверджена первинними документами, як того вимагає частина 1 статті 40 Закону №1058-IV, підпункт 3 пункту 2.1, пункти 2.9, 2.10 Порядку №22-1. Довідка містить усі необхідні відомості та реквізити, засвідчена печаткою ООО та підписами посадових осіб. 
У ході судового розгляду справи відповідач не посилався на те, що ця довідка про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 містить неповні, сумнівні чи недостовірні відомості, що б потребувало проведення перевірки обґрунтованості її видачі.
Та обставина, що ГУ ПФУ в Кіровоградській області через відсутність обміну інформацією з органами пенсійного забезпечення РФ позбавлене можливості провести перевірку відповідності сум заробітної плати, вказаних у довідці роботодавця, його первинним документам, не може перекладати тягар підтвердження достовірності даних, що зазначені у цій довідці, чи перевірки обґрунтованості її видачі на позивачку. 
Суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки при призначенні та обчисленні пенсії позивачці не врахував надану нею довідку про заробітну плату, отриману за періоди роботи в РФ, які враховані відповідачем до страхового стажу. Це призвело до порушення права позивачки на отримання пенсії у розмірі, установленому законом.
Порушене право має бути відновлене шляхом зобов`язання відповідача переглянути розмір пенсії позивачки, врахувавши для обчислення пенсії заробіток за періоди роботи в РФ, який підтверджений довідкою №9 від 29.12.2018 року. 
Позивачка у цій справі висуває також вимоги, аби відповідач здійснив належну індексацію її пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, врахованого для обчислення її пенсії, на відповідні коефіцієнти. 
У статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Частиною 5 статті 2 цього Закону передбачено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з частиною 2 статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок №124). 
Пунктами 1, 3, 5 Порядку №124 передбачено, що цим Порядком відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок).
У 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
У 2024 році Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 23.02.2024 року № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" (надалі - постанова КМУ №185), якою зокрема постановив:
1. Установити, що з 1 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.
2. Установити, що з 1 березня 2024 р.:
6) до пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2023 р. включно, які не підвищуються з 1 березня 2024 р. згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", встановлюється щомісячна доплата до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 р. №127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році", пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії;
3. Установити, що:
- у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії;
- розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.
8. Пенсійному фонду України забезпечити перерахунок пенсій і щомісячних страхових виплат, передбачений пунктами 1-3 цієї постанови, за матеріалами справ.
У 2025 році Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 25.02.2025 року №209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" (надалі - постанова КМУ №209), якою зокрема постановив:
1. Установити, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
2. Установити, що з 1 березня 2025 р.:
6) з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2024 р. включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку їх пенсії, на коефіцієнт збільшення:
- для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2021 році, - 1,0575;
- для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2022 році, - 1,046;
- для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2023 році, - 1,0345;
- для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2024 році, - 1,023.
Перерахунок пенсій відповідно до цього підпункту проводиться із збереженням щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" і підпунктом 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", в межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час подальших перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії;
3. Установити, що:
- у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 і підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії;
- розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.
7. Пенсійному фонду України забезпечити перерахунок пенсій і щомісячних страхових виплат, передбачений пунктами 1-3 цієї постанови, за матеріалами справ.
Суд зазначає, що загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу). Пенсія за віком розраховується за єдиною формулою для всіх (частина 1 статті 27 Закону №1058-IV), а розмір пенсії обчислюється індивідуально для кожної особи і залежить від тривалості набутого страхового стажу особи (коефіцієнта страхового стажу Кс), від величини одержуваного заробітку (доходу), з якого було сплачено страхові внески (індивідуального коефіцієнта заробітку), та часу звернення за призначенням пенсії (показника Зс - середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії).
Пенсії є об`єктом індексації грошових доходів населення. Індексація пенсій проводиться шляхом осучаснення показника Зс - середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який є складовою формули обчислення пенсії, на коефіцієнт збільшення, що визначається щороку Кабінетом Міністрів України. Індексації (перерахунку) підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли по 31 грудня року, що передує року, в якому проводиться індексація. При цьому, коефіцієнти збільшення застосовуються до показника середньої заробітної плати, який враховувався для обчислення пенсії, кумулятивно (тобто накопичувально) залежно від дати призначення/перерахунку пенсії. Це дозволяє врахувати загальне зростання цін при перерахунку пенсій.
Суд установив, що позивачка з 31.05.2023 року набула право на призначення пенсії за віком на умовах Закону №1058-IV, а з 2024 року вона набула також право на щорічну індексацію пенсії та її перерахунок відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV та Порядку №124. 
Такі перерахунки пенсій проводяться щороку з 1 березня, автоматично (без звернення особи), за матеріалами пенсійних справ. Індексація пенсії проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії при її призначенні, на коефіцієнт збільшення, визначений згідно з абзацом 1 пункту 4 Порядку №124 (з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії). Згідно з пунктом 7 Порядку №124 збільшений показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, застосовується під час проведення наступних перерахунків пенсій.
Відповідач у квітні 2025 року, призначаючи позивачці з 31.05.2023 року пенсію на виконання рішення суду у справі №340/2223/24 та обчислюючи її розмір, провів також щорічні перерахунки пенсії позивачки з метою індексації з 1 березня. Втім в результаті індексації з 01.03.2024 року ні заробітна плата для обчислення пенсії, ні основний розмір пенсії за віком позивачки не підвищився, натомість відповідач встановив щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 грн. З 01.03.2025 році пенсія позивачки була проіндексована із застосуванням пониженого коефіцієнту збільшення 1,0345.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду розглядав справу №200/5836/24 у подібних правовідносинах та у постанові від 16.04.2025 року вказав, що положення Порядку №124 не узгоджуються із приписами частини 2 статті 42 Закону №1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону №1058-IV);
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 01.10.2017 року (за приписами Порядку №124).
Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, застосування при проведенні індексації пенсій починаючи з 2020 року відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV положень пункту 5 Порядку №124 є протиправним.
Суд вважає, що відповідач, здійснюючи з 01.03.2024 року перерахунок пенсії позивачки відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV, протиправно не застосував належний показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення пенсії позивачки при її призначенні з 31.05.2023 року. 
Щодо коефіцієнту збільшення, застосованого з метою індексації пенсії позивачки у 2025 році, суд зазначає, що частина 2 статті 42 Закону №1058-IV закріплює механізм індексації пенсій, а конкретні показники, розмір і порядок індексації визначає Кабінет Міністрів України.
Зокрема, Кабінет Міністрів України щорічно напередодні індексації визначає та затверджує розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати, який залежить від показників зростання споживчих цін та середньої заробітної плати, а також від бюджету Пенсійного фонду України.
Привила розрахунку цього коефіцієнта наведені в абзаці 2 частини 2 статті 42 Закону №1058-IV, а формула в пункті 4 Порядку №124 і такий коефіцієнт (К) відповідає 50 % показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 % показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні.
Згідно з абзацом 3 частини 2 статті 42 Закону №1058-IV у разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій коефіцієнт К щорічного збільшення може бути збільшений, але не більше ніж до 100 % показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Воднораз, Закон №1058-IV не передбачає випадків пониження такого коефіцієнта збільшення та не уповноважує Кабінет Міністрів України на визначення розміру зменшеного коефіцієнта або на встановлення окремих коефіцієнтів для різних категорій пенсіонерів, зокрема в залежності від дати призначення пенсії.
Кабінет Міністрів України розрахував коефіцієнт збільшення на 2025 рік, виходячи з темпів зростання споживчих цін у 2024 році (12 %) і зростання середньої заробітної плати (11 %) за останні три роки (2022 - 2024 роки) порівняно з попередніми трьома роками (2021 - 2023 роки), і такий склав 1,115, що відповідає приписам абзацу 2 частини 2 статті 42 Закону №1058-IV.
Кабінет Міністрів України, встановивши в пункті 1 постанови КМУ №209 на 2025 рік цей загальний коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115, воднораз у підпункті 6 пункту 2 установив для пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-IV у 2021 - 2024 роках, окремі (нижчі) коефіцієнти, мотивуючи це необхідністю зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки.
Положення підпункту 6 пункту 2 постанови КМУ №209 суперечать частині 2 статті 42 Закону №1058-IV, а тому не підлягають застосуванню при проведенні індексації пенсій.
Відповідач діяв всупереч вимогам верховенства права та при перерахунку пенсії позивачки з метою її індексації з 01.03.2025 року протиправно застосував коефіцієнт збільшення, який є нижчим від мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом 2 частини 2 статті 42 Закону №1058-IV.
Отже відповідач у спірних правовідносинах діяв неправомірно, порушив встановлений законом механізм проведення перерахунку пенсії з метою її індексації, що призвело до неправильного розрахунку (заниження) заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої обчислюється пенсія, та як наслідок до заниження основного розміру пенсії позивачки та сум щомісячних пенсійних виплат.
Спірні правовідносини виникли у квітні 2025 року, коли ГУ ПФУ в Кіровоградській області, призначаючи позивачці з 31.05.2023 року пенсію на виконання рішення суду у справі №340/2223/24, не врахувало право позивачки на індексацію пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати за 2020, 2021, 2022 роки, на відповідні коефіцієнти, які застосовуються кумулятивно від дати призначення/перерахунку пенсії.
У цей період пенсія за віком позивачки підлягала індексації відповідно до постанов КМУ №185, №209 із застосуванням у формулі визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії (Зп) показника Зс, який врахований для обчислення пенсії при її призначенні з 2023 року (12236,71 грн.), збільшеного на відповідні коефіцієнти підвищення, які застосовуються кумулятивно, починаючи з 2024 року (1,0796 - з 01.03.2024 року, 1,115 - з 01.03.2025 року). 
Відповідач нарахував індексацію неправильно, що потягнуло заниження розміру пенсії за віком та похідних від нього доплат.
Суд вважає, що дії відповідача щодо порушення механізму індексації пенсії позивачки слід визнати протиправними.
Права позивачки на отримання пенсії у розмірі, встановленому законом, слід відновити - зобов`язавши відповідача провести належні перерахунки пенсії позивачки з метою її індексації, починаючи з 01.03.2024 року та з 01.03.2025 року, із застосуванням належних показників та коефіцієнтів в сукупності, та виплатити їй заборгованість за минулий час, яка виникне у зв`язку з такими перерахунками.
Відповідач, дотримуючись механізму індексації пенсій, при повторному перерахунку пенсії позивачки з 01.03.2024 року повинен застосувати показник Зс, який враховувався для обчислення пенсії за віком у 2023 році, збільшений наростаючим підсумком на відповідний коефіцієнт за 2024 рік (12236,71 грн. х 1,0796 = 13210,75 грн.). При перерахунку пенсії позивачки з 01.03.2025 року має бути застосований цей проіндексований показник, збільшений на загальний коефіцієнт, установлений пунктом 1 постанови КМУ №209 (13210,75 грн. х 1,115 = 14729,99 грн.).
Ці перерахунки пенсії пов`язані з відновленням права позивачки на належний розмір пенсії, порушеного пенсійним органом при її призначенні у квітні 2025 році, та не стосується перерахунку пенсії у зв`язку з виникненням підстави для її підвищення (зокрема у зв`язку з поданням пенсіонером додаткових документів про вік, стаж, заробіток та інших). Тож оскільки такі перерахунки проводяться без додаткового звернення пенсіонера і не вимагають подання ним будь-яких заяв, то суд відхиляє доводи відповідача про невідповідність заяв позивачки від 23.05.2025 року та від 12.06.2025 року вимогам заяви про призначення/перерахунок пенсії. 
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на задоволення позову, здійснені позивачкою витрати на сплату судового збору слід стягнути на її користь на рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо неврахування до заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за період страхового стажу з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо порушення при проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 механізму, передбаченого частиною 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 31.05.2023 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , врахувавши до заробітку для обчислення пенсії заробітну плату за період страхового стажу з 13.06.2012 року по 28.12.2018 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунки пенсії ОСОБА_1 з метою її індексації із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення пенсії при її призначенні (12236,71 грн.), починаючи з 01.03.2024 року із застосуванням коефіцієнту збільшення 1,0796, а починаючи з 01.03.2025 року також із застосуванням коефіцієнту збільшення 1,115, та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з такими перерахунками. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного 
адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ