Справа № 331/2184/22
Провадження № 2/331/10/2026
РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
22 січня 2026 року      м. Запоріжжя 

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого – судді Скользнєвої Н.Г.,
за участю секретаря Постарнак М.М.,

учасники справи:

 
представник позивачки - адвокат Слизовська М.Ю.,
відповідачки: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
представник відповідачок – адвокат Соколова Н.І.,

розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_3 в особі представника – адвоката Слизовської Марини Юріївни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа – приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталя Григорівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності,

 
В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідачів.

У липні 2022 року ОСОБА_3 в особі представника – адвоката Слизовської Марини Юріївни звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталя Григорівна (далі ПН Хамула Н.Г.), за результатами розгляду якого просить :
?встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до дня смерті ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
?визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 :
-2/5 частини квартири АДРЕСА_1 ;
-квартиру АДРЕСА_2 ; 
-автомобіль марки Volkswagen, модель Transporter, 2009 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;
-легковий автомобіль марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску?бежевого кольору, номер шасі ( кузов, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ;
-легковий автомобіль марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску,червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 ;
? визнати за ОСОБА_3 право власності на : 
-1/5 частини квартири АДРЕСА_1 ;
- частину квартири АДРЕСА_2 ; 
- частину автомобіля марки Volkswagen, модель Transporter, 2009 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- частину легкового автомобіля марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску?бежевого кольору, номер шасі ( кузов, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ;
- частину легкового автомобіля марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску,червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 1997 року по 11 грудня 2021 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу. За час сумісного життя позивачка вважала ОСОБА_4 своїм чоловіком, а ОСОБА_4 вважав її своєю дружиною та публічно представляв її саме як дружину. Їх взаємовідносини будувались на почуттях любові, довіри та взаємній повазі один до одного. Дочку позивачки від першого шлюбу- ОСОБА_5 , який не мав власних дітей, виховував з 4-річного віку як свою рідну доньку. Протягом 24 років ОСОБА_3 з ОСОБА_4 мали спільний бюджет ; зароблені гроші вони витрачали разом за взаємною згодою на придбання харчів, одягу, взуття, побутових товарів, на спільний родинний відпочинок, тощо. Увесь цей час вони були пов`язані спільним побутом, мали спільні інтереси, піклувались один про одного, виховували доньку. Шлюб не реєстрували, оскільки вважали таку дію формальністю.
З 2007 року по 2015 рік вони займалися приватним підприємництвом ; з 01.05.2007 року по 01.12.2015 року позивачка була оформлена за трудовим договором у ПП « Дубовик», засновником якого був ОСОБА_4 .
З метою поліпшення житлових умов, 18 січня 2003 року , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 спільно з матір`ю позивачки ОСОБА_6 , була придбана 3-кімнатна квартира АДРЕСА_1 . Позивачка з ОСОБА_4 придбали 2/5 частини вказаної квартири, а матір позивачки ОСОБА_6 – 3/5 частини квартири. Накопичених їх родиною грошових коштів на вказану покупку їм не вистачало, тому ОСОБА_3 була вимушена взяти в борг грошові кошти у своєї родички ОСОБА_7 .
Саме в цій квартирі , починаючи з 25.01.2003 року і по день смерті ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 з ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, робили ремонт.
11 серпня 2021 року за кошти сімейного бюджету придбали квартиру АДРЕСА_2 і відразу в ній почали робити капітальний ремонт. 
Крім того, позивачкою та ОСОБА_4 у період їх спільного проживання за спільні кошти подружжя та в інтересах сім`ї було придбано також і рухоме майно , а саме : автомобіль марки Volkswagen, модель Transporter, 2009 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 ; легковий автомобіль марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску? д.н.з. НОМЕР_4 ; легковий автомобіль марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з :
-2/5 частини квартири АДРЕСА_1 ;
-квартири АДРЕСА_2 ; 
-автомобіля марки Volkswagen, модель Transporter, 2009 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;
-легкового автомобіля марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску?бежевого кольору, номер шасі ( кузов, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ;
-легкового автомобіля марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску,червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 .
У встановлений законом строк ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Хамули Н.Г. з заявою про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 .
На підставі її заяви ПН ОСОБА_8 було заведено спадкову справу № 188/2021.
Крім позивачки, до цього ж нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , звернулися його рідні сестри : ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є спадкоємицями 2 черги і до яких спрямовані позовні вимоги ОСОБА_3 .
Постановою нотаріуса від 08.07.2022 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням нею документів, що підтверджують родинні або інші передбачені законом відносини зі спадкодавцем ОСОБА_4 .
Встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінки без укладення шлюбу, необхідно позивачці для визнання права власності на половину спільно набутого майна.
Як на правові підстави заявлених вимог позивачка посилається на ч.1 ст. 58 Конституції України, ч.1 ст. 24 КпШС України, ст. 17 Закону України « Про власність», ч.2 ст. 112 ЦК УРСР, ч.1 ст. 21,ч. ч. 2, 4 ст. 3, ст. 74 СК України, ст.5, ч.4 ст. 368, ст. 315 ЦК України.

25 серпня 2022 року від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позов ( а.с.157-163, т.1), із змісту якого вбачається, що вказаний учасник справи проти позову заперечує, просить у його задоволенні відмовити з таких підстав.
Поділ спільного майна , а саме 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 , придбаного у 2003 році, за положеннями КпШС , який втратив чинність з набуттям чинності СК України , проживання осіб без реєстрації шлюбу не породжувало спільної сумісної власності, як подружжя та на ці правовідносини розповсюджувалися положення Закону України « Про власність», а тому особа, яка претендує на частку власності у спірному майні повинна довести свій вклад ( грошима чи працею) у цьому майні.
З трудової книжки позивачки ( запис з 7-13) вбачається, що з 1997 року вона працювала на посадах офіціантки та повара ; доходи позивачки були не значними. 2/5 частини вказаної квартири були придбані ОСОБА_4 за кошти, запозичені ним у свого батька – ОСОБА_9 .
Щодо купівлі 11.08.2021 року квартири АДРЕСА_2 за 603 382,00 грн. відповідачка зазначає, що джерелом доходу на її придбання було отримання ОСОБА_4 спадщини після смерті його батьків.
31.05.2021 року ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 продали по 1/3 частині квартири і кожен з продавців отримав по 412 506 грн. за продаж цієї квартири.
Крім того, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 05.11.2020 року за заповітом ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 прийняли спадщину після померлого батька ОСОБА_10 по 1/3 частки вкладів, що належали спадкодавцю Еквівалент цих вкладів складав по 3 300 доларів США кожному спадкоємцю.
Отже, вказана квартира була придбана ОСОБА_4 за його особисті кошти.
З 2007 по 2011 роки ОСОБА_9 було відкрито на ім`я сина відповідачки ОСОБА_11 та ОСОБА_4 депозитні рахунки із сумою, яка складала по 10 000,00 доларів США на кожну особу. Рахунки відкрито з доступом до них на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , який отримував від вказаних коштів відсотки на свою карту. 
Автомобіль марки Volkswagen, модель Transporter, 2009 р.в., д.н.з. НОМЕР_2  придбаний ОСОБА_4 на особисті кошти, який на час його купівлі здійснював підприємницьку діяльність.
Автомобіль марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску? державний номерний знак НОМЕР_4 , був придбаний з салону батьком ОСОБА_4 – ОСОБА_9 за кошти, отримані в результаті ухвалення на його користь рішення про перерахунок пенсії, за яким з Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_9 стягувались кошти. Вказаний автомобіль батько оформив на ОСОБА_4 , проте користувався ним до часу смерті.
Автомобіл марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , придбаний ОСОБА_4 на особисті кошти, який на час його купівлі здійснював підприємницьку діяльність. Крім того, частина коштів, а саме 2 500,00 доларів США на придбання цього автомобіля була запозичена ОСОБА_4 у сина відповідачки – ОСОБА_11 .
На підставі викладеного, відповідачка вважає, що все спірне майно, окрім автомобіля марки Skoda, було придбано ОСОБА_4 за особисті кошти.
Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.
Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

25 серпня 2022 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позов ( а.с.217-223, т.1), який за своїм змістом є аналогічним відзиву відповідачки ОСОБА_2 .

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи.

У серпні 2022 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшли клопотання про : виклик свідків – ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ( а.с.35, т.2) ; витребування інформації про доходи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( а.с.36-37, т.2) ; витребування у позивачки ОСОБА_3 оригіналу розписки від 16.01.2003 року для призначення у справі судової почеркознавчої експертизи давності виконання документа ( а.с.102-104,т.2).
У серпні 2022 року від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшли клопотання про : виклик свідка ОСОБА_11 ( а.с.39, т.2) ; витребування з ПАТ « ПриватБанк», АТ « Ощадбанк» інформації про відкриті на ім`я ОСОБА_4 депозитні рахунки ( а.с.40-41, т.2). 
27.10.2022 року від відповідачки ОСОБА_1 та представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Лупінос С.А. до суду надійшла заява про забезпечення позову ( а.с.116-119,т.2).
08.02.2023 року від відповідачки ОСОБА_1 та представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Лупінос С.А. до суду надійшло клопотання про долучення до справи в якості доказу аудіозапису розмов ( а.с.180-181,т.2).
19.04.2023 року від представника відповідачок – адвоката Соколової Н.І. до суду надійшла заява про зупинення провадження у справі ( а.с.232-234, т.2).
22.08.2023 року від представника відповідачок – адвоката Соколової Н.І. до суду надійшло клопотання про заміну експертної установи ( а.с.8,т.3).
27.09.2023 року від представника відповідачок – адвоката Соколової Н.І. до суду надійшла заяву про видачу копії технічного запису судового процесу від 20.09.2023 року ( а.с.33,т.3).
13.11.2025 року від представника відповідачок – адвоката Соколової Н.І. до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій судових рішень по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ЗМНО Хамулі Н.П , ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.77-88,т.4).
24.11.2025 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшли додаткові пояснення по справі ( а.с.120, 121-150, т.4).
24.11.2025 року від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшли пояснення по справі ( а.с.152-154, т.4).
02.12.2025 року, 08.12.2025 року, 10.12.2025 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшли заяви про долучення до матеріалів справи додаткових документів ( а.с.156,158-159,166,167т.4).
11.12.2025 року від представника позивачки – адвоката Слизовської М.Ю. до суду надійшла промова у судових дебатах ( а.с.169-176,т.4).
17.12.2025 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшла промова у судових дебатах ( а.с.182,183-189,т.4).
06.01.2026 року від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшла промова у судових дебатах ( а.с.191,192-201,т.4).
Від учасників справи надходили заяви про відкладення розгляду справи :
-від представника позивачки – адвоката Слизовської М.Ю. : 27.10.2022 року ( а.с.57-58,т.2), 05.12.2023 року ( а.с.78,т.3); 05.03.2024 року ( а.с.112,т.3), 21.10.2024 року ( а.с.195,т.3);
-від представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Лупінос Є.А. – 21.11..2022 року ( а.с.148,т.2);
-від відповідачок ОСОБА_2 , ОСОБА_1 – 18.04.2023 року ( а.с.219,220,т.2);
-від представника відповідачок ОСОБА_2 , ОСОБА_1 – адвоката Соколової Н.І. 03.07.2023 року ( а.с.244,т.2); 04.03.2024 року ( а.с.109,т.3), 23.09.2024 року ( а.с.189,т.3), 10.02.2025 року ( а.с.245,т.3), 10.04.2025 року ( а.с.18,т.4), 07.05.2025 року ( а.с.26,т.4)
Від учасників справи надходили заяви про ознайомлення з матеріалами справи:
-від представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Дем`янової В.Є.: 02.03.2023 року ( а.с.199, т.2);
-від представника позивачки – адвоката Слизовської М.Ю.: 06.03.2023 року ( а.с.200,т.2);
-від представника відповідачок ОСОБА_2 , ОСОБА_1 – адвоката Соколової Н.І. 13.03.2023 року ( а.с.201,т.2), 16.03.2023 року ( а.с.206,т.2), 22.08.2023 року ( а.с.7,т.3), 31.10.2023 року ( а.с.88,т.3);
-від відповідачки ОСОБА_1 - 28.11.2025 року, 29.12.2025 року ( а.с.155,190,т.4)

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ( далі – суд) від 27 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_3 прийнято та відкрито провадження ; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження: зобов`язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надіслати на адресу суду витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб про державну реєстрацію/ розірвання шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ; зобов`язано приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамулу Н.Г. надіслати на адресу суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 188/2021, заведену після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 ( а.с.137-138,т.1)
Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року повторно зобов`язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надіслати на адресу суду витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб про державну реєстрацію/ розірвання шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ; зобов`язано ПАТ « ПриватБанк» та АТ « Ощадбанк» надіслати на адресу суду інформацію про відкриті на ім`я ОСОБА_4 депозитних рахунків, з повідомленням про те, чи були вони відкриті з правом доступу для інших осіб, та яких саме ; підготовче судове засідання відкладено ; строк проведення підготовчого провадження по справі продовжено до 27.10.2022 року ( а.с.45-47,т.2). 
Ухвалою суду від 27 жовтня 2022 року підготовче провадження по справі закрито; справу призначено до розгляду по суті ; зобов`язано ПАТ « ПриватБанк» та АТ « Ощадбанк» надіслати на адресу суду інформацію про відкриті на ім`я ОСОБА_4 депозитних рахунків, з повідомленням про те, чи були вони відкриті з правом доступу для інших осіб, та яких саме ( період, за який необхідно надати інформацію : з 01.01.2006 року по 11.12.2021 року) ( а.с.111-113,т.2).
Ухвалою суду від 31 жовтня 2022 року у задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 та представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Лупінос С.А. про забезпечення позову відмовлено ( а.с.130-134,т.2).
Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу давності виконання документа на вирішення експерта поставлені такі питання : 1. Чи відповідає вказана у розписці від 16.01.2003 дата її підписання даті фактичного створення цього документу/друку, підписання, нанесення рукописного тексту розписки? Якщо ні, то визначити в який час було нанесення рукописного тексту розписки від 16.01.2003 року? 2. Чи піддавався рукописний текст у розписці від 16.01.2003 штучному старінню шляхом інтенсивного впливу світла та температури або іншим втручанням? ( а.с.188-190,т.2).
На час проведення експертизи розгляд справи зупинено не було. Проведення експертизи було доручено Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Ухвалою суду від 07 червня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідачок – адвоката Соколової Н.І. про зупинення провадження у справі – відмовлено ( а.с.239-240,т.2).
Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу давності виконання документа на вирішення експерта поставлені такі питання : 1. Чи відповідає вказана у розписці від 16.01.2003 дата її підписання даті фактичного створення цього документу/друку, підписання, нанесення рукописного тексту розписки? Якщо ні, то визначити в який час було нанесення рукописного тексту розписки від 16.01.2003 року? 2. Чи піддавався рукописний текст у розписці від 16.01.2003 штучному старінню шляхом інтенсивного впливу світла та температури або іншим втручанням? ( а.с.11-14,т.3).
На час проведення експертизи розгляд справи зупинено не було. Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідного інституту судових експертиз.
Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року погоджено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз більш розумний строк для проведення судової почеркознавчої експертизи – понад 100 календарних днів ( а.с.66-67,т.3).

В суді представник позивачки позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідачки, їх представник в суді, кожен в окремості, проти позовних вимог заперечували з підстав, викладених у їх заявах по суті справи, просять у задоволенні позову відмовити.
Третя особа – приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. в суді пояснила, що при ухваленні рішення по цій справі покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до такого.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом ; зміст спірних правовідносин; оцінка Суду. 

В суді встановлено, що за договором купівлі – продажу від 18 січня 2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сосименком Ю.П., зареєстрованим в реєстрі за № 83, ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 , жилою площею 41.8 кв.м., а мати позивачки ОСОБА_3 – ОСОБА_6 за цим самим договором у тих самих продавців придбала 3/5 частини цієї ж квартири. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 – на 2/5 частини та ОСОБА_6 – на 3/5 частини ( а.с.22, 23, т.1).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 від 05.10.2011 року ОСОБА_4 є власником автомобіля марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску?бежевого кольору, номер шасі ( кузов, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ; в особливих відмітках свідоцтва вказано , що ОСОБА_9 має право користування цим транспортним засобом ( а.с.27, т.1).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 від 17.06.2014 року ОСОБА_4 є власником автомобіля марки Volkswagen, модель Transporter, 2009 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ( а.с.27, т.1).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 від 17.01.2018 року ОСОБА_4 є власником автомобіля марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску,червоного кольору, номер шасі ( кузова, рами) НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6  ( а.с.27, т.1).
За договором купівлі – продажу від 11 серпня 2021 року , посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською- Фастовець О.О., зареєстрованим в реєстрі за № 1807, ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_22 , ОСОБА_23 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 45.72 кв.м., житловою площею 30.81 кв.м. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.24на праві власності-26,т.1).
Отже, спірне майно, як рухоме, так і нерухрме, було придбано з подальшою державною реєстрацією права власності на ім`я ОСОБА_4 у період часу з 18 січня 2003 року по 11 серпня 2021 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_11 ( а.с.18).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно.
За життя ОСОБА_4 заповіт складено не було.
20 грудня 2021 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Н.Г. засобами поштового зв`язку подана заява ОСОБА_3 про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 ( а.с.69,т.2).
20 грудня 2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. заведено спадкову справу № 188/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ( а.с. 68,т.1)
08 липня 2022 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до приватного нотаріуса Хамули Н.Г. , в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 , автомобілі ( а.с.89, т.4).
Як вбачається зі спадкової справи № 188/2021, 11 січня 2022 року та 23 лютого 2022 року із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 звернулися його рідні сестри : ОСОБА_1 ( а.с.73,т.2) та ОСОБА_2 ( а.с.74,т.2).
Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Н.Г. від 08 липня 2022 року у видачі ОСОБА_3 . Свідоцтва про право на спадщині за законом після померлого ОСОБА_4 було відмовлено ( а.с.21, т.1). 
У зв`язку з тим, що підставою для відмови у видачі ОСОБА_3 . Свідоцтва про право на спадщині за законом після померлого ОСОБА_4 слугувало, в тому числі відсутність судового рішення, що набрало законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин ( в даному випадку – факту проживання в цивільному шлюбі), позивачка звернулася до суду з цим позовом.
На підтвердження факту проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в період часу з 1997 року по 11 грудня 2021 року позивачкою надані суду такі докази : 
-розписка від 16 січня 2003 року про отримання ОСОБА_3 у борг від ОСОБА_7 на придбання частини квартири за адресою : АДРЕСА_3 грошових коштів у розмірі 15 000,00 грн., які зобов`язалася повернути не пізніше 01.01.2004 року ( а.с.28,т.1) ;
-Акт від 10 червня 2022 року про проживання ОСОБА_3 з 25 січня 2003 року по теперішній час за адресою : АДРЕСА_3 ., із вказівкою на те, що разом з нею мешкав ОСОБА_4 з 25.01.2003 року по момент смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, в Акті зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вели спільне господарство у вказаний період сумісного проживання ( а.с.29,т.1);
-Квитанції – заяви про оплату ОСОБА_4 комунальних послуг за адресою : АДРЕСА_3 . : - №53411.050.024 від 19.11.2008 ( аб.плата ТВ)( а.с.39,т.1); - № 069664.021.104 від 23.10.2009 ( аб. плата ТВ), № 0233599.050.105 від 16.04.2009 ( а.с.41,42т.1) ; № 000691.050.024 від 13.01.2010 ( аб. плата ТВ) ( а.с.43,т.1); квитанція – заява № 060013.021.184 від 30.07.2011 ( за споживання електроенергії) ( а.с.49,т.1);
-Декларація № 0001-КА58-КМАО про вибір лікаря , який надає первинну медичну допомогу, з якої вбачається, що вона укладена між ОСОБА_3 ( пацієнт) та лікарем ОСОБА_24 . В декларації зазначена адреса пацієнта : АДРЕСА_3 та довірена особа пацієнта – ОСОБА_4 ( а.мс.30,т.1);
-товарні чеки від 22.04.2008 р. , 09.06.2008 р. на придбання дверей, у яких зазначено адресу об`єкта нерухомості : АДРЕСА_3 ( а.с.95,т.1); інтернет- замовлення № 12428 від 06.09.2021 р. на придбання плитки для стін та інших будівельних матеріалів на загальну суму 10 100,00 грн., у якому зазначено адресу об`єкта нерухомості : АДРЕСА_3 ( а.с.101,т.1); видаткова накладна № 196639 від 15.09.2021 р. на ім`я ОСОБА_3 на придбання нею будівельних матеріалів ( труби тощо) на загальну суму 2 414,00 грн. ( а.с.102, т.1) ; замовлення покупця № 50221 від 04.10.2021р., № 51734 від 11.10.2021р., № 54663 від 25.10.2021 р. на ім`я ОСОБА_3 на придбання будівельних матеріалів на загальні суми 5 446,10 грн., 5 066,20 грн., 7 118, 10 грн , у яких зазначено адресу об`єкта нерухомості : АДРЕСА_4 ( а.с.103,104,105 т.1); товарні чеки : від 06.09.2021 р. б/н, № 8 від16.11.2021 р. ( а.с.106,т.1) ; акти приймання – передачі виконаних робіт : № 1 від 11.10.2021 р. на загальну суму 26 000,00 грн. ; №2 від 08.11.2021 р на загальну суму 31 375,00 грн. ; № 3 від 18.12.2021 р. на загальну суму 17 850,00 грн. ( замовник : ОСОБА_3 , адреса : АДРЕСА_4 )( а.с.107, 108, 109,т.1), 
-копії закордонних паспортів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а.с.31,32, т.1) ; документи на підтвердження спільної подорожі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Туреччини у період з 05.10.2011 р. по 12.10.2011 р. ( а.с.36,т.1), - до Єгипту у період з 19.10.2012 р. по 26.10.2012 р.( а.с.33-35,т.1), у період з 31.10.2013 р. по 07.11.2013 р. ( а.с.38,т.1) ; 
-фототаблиці, із зображенням позивачки та ОСОБА_4 ( а.с.61-94,т.1);
-перепустка на територію садівництва на 2010 р. та 2011 р. на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( а.с.96, т.1);
-витяг ТОВ « ЗМБТІ» Про державну реєстрацію прав від 20.11.2012 р., з якого вбачається, що дочці позивачки – ОСОБА_25 на праві власності з жовтня 2012 року належить квартира за адресою : АДРЕСА_5 ( а.с.100,т.1) ;
-договори оренди від 14.11.2012 року ( а.с.98, т.1) та від 31.01.2013 року ( а.с.99,т.1), з яких вбачається, що ОСОБА_4 діяв в якості орендодавця відносно квартири за адресою : АДРЕСА_5 ; 
-трудова книжка на ім`я ОСОБА_3 , із записів якої вбачається, що з 01.05.2007 року по 01.12.2015 року позивачка була оформлена за трудовим договором у ПП « Дубовик», засновником якого був ОСОБА_4 ( а.с.111-113,т.1).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснила, що мешкає за адресою : АДРЕСА_6 . ОСОБА_3 знає з 1995 року, вона була її сусідкою, оскільки мешкала у квартирі АДРЕСА_7 за цією ж адресою. ОСОБА_4 знала з 1996 року. По вказаній адресі вони мешкали приблизно до 2002 ( 2003) року, потім переїхали на нову адресу. Коли вони проживали у квартирі по АДРЕСА_8 , вона бувала у них практично щодня. ОСОБА_27 та ОСОБА_28 жили як сім`я, мали спільні витрати. Після переїзду вона спілкувалася з ними ще 1 рік. Їй відомо, що ОСОБА_27 працювала у кафе, у ОСОБА_4 був продуктовий магазин. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 пояснила, що мешкає за адресою : АДРЕСА_9 . ОСОБА_30 та ОСОБА_31 знає приблизно 20 років, як сусідів, які мешкали у квартирі АДРЕСА_10 ( їх квартири знаходилися в одному тамбурі) з 2003 року. З сусідами вона часто спілкувалася, приблизно 2 рази на тиждень була у них в квартирі. Вважала, що вони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, а ОСОБА_32 їх спільна дочка. ОСОБА_32 зверталася до ОСОБА_33 , як до батька. Відносини між ОСОБА_34 та ОСОБА_35 були добрі, подружні. ОСОБА_36 завжди працювала : у столовій, в магазині « Апельмон», виїжджала на заробітки до Ізраїлю на 1 рік. Також вона працювала разом із ОСОБА_4 , в них був спільний бізнес, магазини, кіоски. Вони разом відпочивали, в тому числі і за кордоном, вели спільне господарство, мали спільні витрати. Їй відомо про купівлю подружжям автівок, квартири у 2021 році. Саме в цій квартирі ОСОБА_27 розпочала робити ремонт. ОСОБА_27 та ОСОБА_28 мешкали однією родиною як подружжя до самої смерті ОСОБА_33 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_37 познайомилася з ОСОБА_38 у 1996 році і прожили разом 25 років. З 1996 року свідок знала і ОСОБА_33 . Стосунки були дуже добрі, вони неодноразово сім`ями виїжджали на відпочинок до Єгипту, Туречинни . Частину коштів на покупку 2/5 частки 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_27 запозичила у неї під розписку та віддала їй борг у домовлений строк, після чого свідок їй повернула оригінал боргової розписки. Свідок часто була в гостях у ОСОБА_39 та ОСОБА_33 , які жили як сім`я, у них були дуже гарні стосунки. Свідок вважає, що у них був сімейний бізнес. У ОСОБА_33 були продуктовий магазин, кіоски. ОСОБА_36 та ОСОБА_32 працювали у нього в магазині. Також їй відомо, що ОСОБА_36 у різні часи працювала офіціанткою, поваром, на 1 рік виїжджала на заробітки до Ізраїля. Під час роботи в Ізраїлі вона заробила 10 000 доларів США. Це був її внесок у придбання квартири АДРЕСА_2 . Квартиру ОСОБА_40 і ОСОБА_36 обирали так, щоб вона знаходилася неподалік від квартири, де жила ОСОБА_32 . ОСОБА_40 мав на меті у майбутньому подарувати її онуці – дочці ОСОБА_41 . Ремонтом у цій квартирі займалися ОСОБА_27 з донькою. Свідку відомо , що ОСОБА_28 отримав спадщину, проте він особисто оплатив весілля ОСОБА_42 та подарував молодятам 2 000 доларів США. ОСОБА_36 та ОСОБА_40 завжди були разом, ніколи не розлучалися, вели спільне господарство, купували майно для спільного користування, жили однією сім`єю до смерті ОСОБА_33 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_43 – колишній зять позивачки пояснив, що йому відомо , що ОСОБА_27 та ОСОБА_28 почали проживати разом, коли ОСОБА_42 ( дочці позивачки) було 4 роки. У період з 2014 року по 2016 ( 2017) рік свідок з ОСОБА_44 жили у квартирі разом із ОСОБА_34 та ОСОБА_35 . ОСОБА_27 та ОСОБА_28 фактично були подружжям, у них був спільний бюджет, вони сумісно ним розпоряджалися, купували майно для спільного користування, разом відпочивали. І так було до самої смерті ОСОБА_33 . Під час сумісного життя ОСОБА_36 та ОСОБА_40 покупали квартири, автівки за сумісні кошти. ОСОБА_36 завжди працювала, їздила на заробітки до Ізраїлю. У ОСОБА_33 був магазин, кіоски. Коли магазин почав приносити невеликий прибуток, ОСОБА_40 почав працювати таксистом. Свідку відомо, що автомобіль марки « Шкода» ОСОБА_40 та ОСОБА_36 купували в салоні за власні кошти. Квартиру АДРЕСА_2 також придбали за власні кошти. ОСОБА_40 казав, що цю квартиру вони зі ОСОБА_34 бажають в подальшому подарувати онуці.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_45 , кумом якого з 1995 року був ОСОБА_4 , пояснив, що між ним та ОСОБА_35 були ще і дружні стосунки. З 1996 року ОСОБА_28 почав проживати разом з ОСОБА_46 . Свідок був їх близьким другом, вони часто зустрічалися. І так було до 2011 – 2013 р. У цей період часу ОСОБА_36 та ОСОБА_40 жили однією сім`єю, у них був спільний бюджет, всі покупки вони разом планували, у них були дуже гарні стосунки. І ОСОБА_36 , і ОСОБА_40 завжди працювали. ОСОБА_27 виїжджала на заробітки до Ізраїлю. За сумісні кошти вони купували квартири, автівки. Свідку відомо, що у 2021 році вони за власні кошти купили квартиру по АДРЕСА_11 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_47 пояснив, що з ОСОБА_48 та ОСОБА_4 познайомився у 2012 році. У цей період часу він орендував кіоск, який знаходився навпроти кіоску, в якому здійснювали торгівлю ОСОБА_27 та її дочка ОСОБА_32 ( в районі к-тру ОСОБА_49 ). ОСОБА_40 підвозив їм товар на продаж. Свідок сприймав їх як єдину родину ; вони йому пояснювали, що на себе працювати дешевше, ніж когось наймати в якості продавця. І так вони працювали приблизно до 2016 – 2017 р.
Допитана в якості свідка ОСОБА_50 в суді пояснила, що є кумою доньки ОСОБА_51 – ОСОБА_41 . Родину ОСОБА_51 , ОСОБА_31 та ОСОБА_52 вона знає 16-17 років. Свідок була близька до цієї родини, часто зустрічалися, разом відпочивали, проводили вихідні дні, свята. ОСОБА_27 та ОСОБА_28 жили разом однією сім`єю з 1997 року по день смерті ОСОБА_33 –грудень 2021 року. Їй не було відомо про те, що ОСОБА_36 та ОСОБА_40 жили не у зареєстрованому шлюбі. У них були гарні, теплі стосунки. Вони разом купували майно для спільного користування, а саме 2 автомобілі для роботи – « ОСОБА_53 », « Фольгсваген» і автомобіль « Шкода» у салоні для потреб родини ; вели сумісно бізнес ( у них було 2 магазини, кіоск 9 в районі к-тр ОСОБА_49 ). У 2019 році ОСОБА_27 їздила до Ізраїлю на заробітки, відпрацювала рік і заробила 10 000 доларів США. У серпні 2021 року ОСОБА_27 та ОСОБА_28 купили квартиру АДРЕСА_2 , яку у подальшому вони мали бажання подарувати онуці – дочці ОСОБА_41 . Ремонтом у цій квартирі займалися ОСОБА_36 та ОСОБА_32 . Свідок була знайома з батьком ОСОБА_31 , проте ніколи не бачила його за кермом автомобіля « Шкода». Їй відомо, що після смерті батька ОСОБА_28 отримав 1/3 частину його квартири у спадщину. Грошову компенсацію, отриману від продажу квартири за належну йому частку, витратив на сімейні потреби , а саме : організацію весілля ОСОБА_41 , яку вважав своєю донькою, грошовий подарунок у сумі 3 000 доларів США та оплату медового місяця у м. Бердянську.Свідок зазначила, що була присутня на похованні ОСОБА_33 , при цьому ОСОБА_36 була присутня як дружина померлого. Поминальний обід на дев`ятий день після смерті був організований ОСОБА_48 у квартирі по АДРЕСА_11 , а поминальний обід на сороковий день – організований ОСОБА_34 у кафе.
Допитана в якості свідка ОСОБА_54 – дочка від першого шлюбу ОСОБА_3 в суді пояснила, що з 1997 року по грудень 2021 року її мати перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 . Свідок сприймала ОСОБА_33 як батька, а він її - донькою. Мати і ОСОБА_40 постійно мешкали разом, мали в оренді кіоски і магазини, в яких вона та її мати працювали реалізаторами ; мали спільний бюджет, вели спільне господарство, разом відпочивали. За період сумісного проживання ними були придбані квартири, автомобілі, поділ яких розглядається в суді. Квартира АДРЕСА_2 була придбана за спільні кошти подружжя ОСОБА_31 та ОСОБА_55 . Вони хотіли придбати по сусідству, щоб там мешкали свідок з родиною, а потім щоб ця квартира залишилася онуці. ЇЇ мати під час роботи в Ізраїлі заробила 10 000 доларів США, які вклала у покупку цієї квартири. Після придбання квартири вона разом з матір`ю займалася питаннями ремонту квартири. Під час сумісного проживання її матір`ю та ОСОБА_4 були придбані за сумісні кошти автомобілі : « Ланос», « ОСОБА_56 » та « ОСОБА_57 ». Останній автомобіль було придбано у салоні.

Відповідачки в суді, кожен в окремості, частково визнають позовні вимоги в частині встановлення факту постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4 у період з 2000 року по 2017 рік. 
Не визнають факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 у період з 1997 року по 2000 рік та з 2017 року по день смерті їх брата- ІНФОРМАЦІЯ_2 та заперечують, що спірне майно було придбано за спільні кошти позивачки та їх брата ОСОБА_4 . Відповідачки стверджують, що все майно було придбано особисто ОСОБА_4 , зокрема, на гроші, отримані у спадок після смерті їх батька ОСОБА_9 . Також відповідачки стверджують, що спірний автомобіль марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску?бежевого кольору, номер шасі ( кузов, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , був придбаний їх батьком, використовувався останнім для власних потреб і їх брат ОСОБА_4 не був власником цього автомобіля. З наведених підстав відповідачки вважають, що все спірне майно не є спільною сумісною власністю позивачки та їх брата.
На підтвердження заперечень проти позову відповідачками надані суду такі докази :
-копія заповіту від 27.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Лейко С.А., , реєстровий номер 188, згідно якому ОСОБА_9 зробив таке розпорядження :всі належні йому вклади з відсотками, в тому числі депозитні заповів донькам – ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та сину – ОСОБА_4 , в рівних частках кожному ; … сину ОСОБА_4 заповів належний йому гараж № НОМЕР_12 в гаражному кооперативі « Металург-2» в м. Запоріжжі; будь-яке інше майно, що належить йому на час складання цього заповіту і не перелічене в ньому, а також все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів дітям - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , в рівних частках кожному ( а.с.170-171,т.1);
-копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.11.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Лейко С.А., , реєстровий номер 188, згідно якому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 отримали право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_9 – за заповітом по 1/3 частці вкладів, а саме по 3 333 доларів США кожний ( як пояснили в суді відповідачки) ( а.с.172-173,т.1);
-копія договору купівлі-продажу квартири від 31.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., реєстровий номер 3832, згідно якому ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 продали, а ОСОБА_58 купив за 1 237 518,00 грн. квартиру АДРЕСА_12 ( як пояснили в суді відповідачки кожен з продавців від реалізації квартири отримав по 412 506,00 грн. ( а.с.164-167,т.1) ;
-копія довіреності від 07.05.2012 року , посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С., реєстровий номер 2221, видана ФОП ОСОБА_9 ОСОБА_4 на представництво його інтересів як фізичної особи – підприємця та для виконання всіх дій, передбачених чинним законодавством, які , як на думку представника будуть доцільними для правильного і ефективного ведення справ фізичної особи – підприємця. Довіреність дійсна до 07.05.2015 року ( а.с.174,т.1);
-заява ОСОБА_4 , як покупця та володільця автомобіля, на ім`я генерального директора ПАТ « Єврокар», генерального директора ТОВ « Єврокар» від 2012 року, щодо рекламації на вузол зчеплення , встановлений на автомобіль марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску ( щодо поломки автомобіля, яка сталася 24.01.2012 року) ( а.с.176-179,т.1);
-скріншоти переписки з мобільного телефону ОСОБА_9 та його переписка у період з 15.03.2012 року по 28.01.2013 року з керівництвом ТОВ « Альфа-Плюс», ПАТ « Єврокар» з приводу поломки автомобіля марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску, яка сталася 24.01.2012 року) ( а.с.176-195,213,т.1)
-копія довіреності від 26.10.2014 року видана ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_9 на представництво його інтересів в суді ( а.с.175,т.1);
-копії судових рішень по справі № 2/0808/1381/2012 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ фірма « Альфа-Плюс», третя особа – ТОВ « Альфа-Сервіс» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди ( а.с.111-112,т.4, 196-212, т.1)
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не був знайомий. З 2000 року знав ОСОБА_9 , з яким разом працювали. Приблизно з 2012 року ОСОБА_9 керував автомобілем « Шкода», держномер свідок не пам`ятає. Зі слів ОСОБА_9 свідку відомо, що цей автомобіль він придбав у салоні після продажу свого старого авто. З 2012 року по 2018 рік ОСОБА_9 постійно приїжджав на цьому авто на роботу. Свідку невідомо, на кого було зареєстровано транспортний засіб – автомобіль « Шкода».
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не був знайомий. З ОСОБА_9 був знайомий приблизно з 1976 року ; разом працювали ; стосунки були дружні. ОСОБА_59 розповідав, що завжди допомагав сину, в тому числі матеріально ; мав намір купити сину – ОСОБА_4 квартиру у центрі міста. Приблизно у 2011 році ОСОБА_9 продав свій автомобіль і купив у салоні новий автомобіль « Шкода», моделі « Октавіа». Про зазначену обставину свідку стало відомо зі слів ОСОБА_9 . ОСОБА_59 обіймав керівну посаду та мав високий рівень доходів, тому мав фінансову можливість і допомагати сину, і придбати новий автомобіль у автосалоні. Вказаним автомобілем ОСОБА_9 постійно керував.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не був знайомий. З ОСОБА_9 був знайомий приблизно з 1973 року ; разом працювали ; стосунки були дружні. ОСОБА_59 обіймав керівну посаду та мав високий рівень доходів. Зі слів ОСОБА_9 свідку відомо, що приблизно у 2007 р.- 2008 р. ним у автосалоні було придбано автомобіль марки « Шкода». Державний реєстраційний номер транспортного засобу, його модель, а також автосалон, у якому він був придбаний, свідку невідомі. ОСОБА_9 у судовому порядку вирішував спір щодо пенсії, за результатами якого отримав грошові кошти, які надалі використав для придбання автомобіля. Зі слів ОСОБА_60 свідку відомо, що він надавав матеріальну допомогу своєму синові – ОСОБА_61 , допомагав дітям купувати квартири.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_62 пояснив, що з 1992 року знав ОСОБА_9 ; разом працювали, з 2000 року він був його керівником. Проте, стосунки були дружні. Останнє авто, яким керував ОСОБА_9 , була «Шкода» бежевого кольору. ОСОБА_59 сказав, що купив її у автосалоні. ОСОБА_59 обіймав керівну посаду та мав високий рівень доходів.

Позиція суду щодо позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зроблено такі висновки:
«41. У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).
42. Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
43. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
44. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.
70. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22) зазначено, що «за змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України».
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52).
За обставин цієї справи:
належним способом захисту порушеного права позивача є позов про визнання права власності (права на частку у праві спільної власності на спірне майно);
вимоги про встановлення юридичних фактів, зокрема, щодо спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про визнання права власності, а лише підставою для її вирішення;
при розгляді справ про визнання права власності на майно, яке набуто під час проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення;
позовні вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном з померлим не є належним способом захисту права позивача.
Тому в задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту прав. 

Позиція суду щодо позовних вимог про визнання права на частку у праві спільної власності на спірне майно.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (абзац 1 частини другої статті 3 СК України).
Тлумачення наведеної норми права вказує, що для визначення статусу сім`ї необхідно встановити три складові: особи спільно проживали; ці особи пов`язані спільним побутом; ці особи мають взаємні права та обов`язки ( постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).
Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (стаття 74 СК України).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України) ( зокрема, постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19)).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 138/2515/15-ц (провадження № 61-14125св18) вказано, що «для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені частиною другою статті 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, справа № 6-97цс11. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19) вказано, що «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20 (провадження № 61-13801св21) вказано, що «становлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16. В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц)».
У статті 74 СК України регулюються тільки майнові права та обов`язки жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. При цьому на рівні статті 74 СК України передбачено загальне правило: майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності цих осіб, поширюються положення глави 8 СК України. У статті 74 СК України закріплено спеціальний прийом юридичної техніки для того, щоб уникнути повторення норм СК України. Це означає, що майно, набуте цими особами за час спільного проживання, належить жінці та чоловікові, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, на праві спільної сумісної власності. Тобто і для жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на жінку та (або) чоловіка, який її спростовує. Жінка та (або) чоловік, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2023 року в справі № 215/1191/17 (провадження № 61-9767св22)).
Сутність презумпції спільності права власності на майно жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, яке набуте ними за час спільного проживання, полягає в тому, що на певний об`єкт поширюється правовий режим спільного сумісного майна, що не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час спільного проживання. Проте за наявності спору така презумпція може бути спростована, тому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на заінтересовану особу, яка її оспорює.
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтями 77, 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона ( пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно ( постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 138/2515/15-ц (провадження № 61-14125св18).
Судом установлено, що спірне майно, а саме : 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 ; автомобіль марки Volkswagen, модель Transporter, 2009 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; легковий автомобіль марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску? бежевого кольору, номер шасі ( кузов, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ; легковий автомобіль марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску,червоного кольору, номер шасі ( кузова, рами) НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 , було придбано у період з 18 січня 2003 року по вересень 2021 року.
Отже, для вирішення майнового спору, який є предметом цього судового розгляду, на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно – з 18 січня 2003 року по вересень 2021 року.
Відповідачки в суді не заперечували факту, що у період з 2000 року по грудень 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю .
Як пояснила в суді представник позивачки , її довіритель разом з ОСОБА_4 , з метою поліпшення житлових умов, 18.01.2003 року родиною ОСОБА_4 і ОСОБА_3 спільно з матір`ю позивачки – ОСОБА_63 була придбана квартира АДРЕСА_1 . Позивачка з ОСОБА_4 придбали 2/5 частини вказаної квартири, а ОСОБА_6 - 3/5 частини.
Згідно пункту 4 договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 18 січня 2003 року, цей продаж сторони здійснили за 57 700,00 грн., які продавці повністю одержали від покупців до підписання цього договору ( а.с.22,т.1). ОСОБА_4 , як покупцем 2/5 частин квартири, було сплачено продавцям 23 080,00 грн., а ОСОБА_63 , як покупцем 3/5 частин квартири, було сплачено продавцям 34 620,00 грн.
Твердження позивачки про те, що вона приймала фінансову участь у придбанні 2/5 частин вказаної квартири підтверджується дослідженим в суді оригіналом розписки від 16 січня 2003 року, про отримання ОСОБА_3 у борг від ОСОБА_7 на придбання частини квартири за адресою : АДРЕСА_3 грошових коштів у розмірі 15 000,00 грн., які зобов`язалася повернути не пізніше 01.01.2004 року ( а.с.28,т.1) ;
Свідок ОСОБА_7 в суді пояснила , що частину коштів на покупку 2/5 частки 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_27 запозичила у неї під розписку та віддала їй борг у домовлений строк, після чого свідок їй повернула оригінал боргової розписки.
З висновку експертів Київського науково- дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово- технічної експертизи документів № 22952/23-34 від 05.01.2024 року вбачається, що у розписці від 16.01.2003 року, складеній від імені ОСОБА_64 , відсутні ознаки штучного зістарювання документа ( а.с. 91-93,т.3).
Справжність розписки про отримання ОСОБА_3 у борг від ОСОБА_7 на придбання частини квартири за адресою : АДРЕСА_3 грошових коштів у розмірі 15 000,00 грн., стороною відповідача не спростована.
В суді встановлено та не заперечується сторонами, що станом на 18.01.2003 року ОСОБА_4 займався підприємницькою діяльністю , ОСОБА_3 працювала кухарем у цеху продовольства, громадського харчування та торгівлі ВАТ « Торговий альянс», що також підтверджується записами в її трудовій книжці ( а.с.112,т.1).
Отже, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 станом на вказану дату були працевлаштовані і мали стабільні доходи.
Позивачкою в якості доказів надані товарні чеки від 22.04.2008 р., 09.06.2008 року на придбання дверей, у яких зазначено адресу об`єкта нерухомості : АДРЕСА_3 ( а.с.95,т.1), що свідчить про те, що ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 займалися облаштуванням цієї квартири.
Відповідачки не заперечували того факту, що у 2003 році ОСОБА_3 з ОСОБА_4 проживали однією сім`єю. 
Встановлені в суді обставини , в їх сукупності, доведеність внесення позивачкою фінансової допомоги на придбання вищевказаних часток квартири , та визнання відповідачами факту проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 однією сім`єю ( спільне проживання, спільний побут, взаємні права та обов`язки) станом на 18 січня 2003 року, свідчать про те, що придбані у вищевказану дату 2/5 частки 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю позивачки та ОСОБА_4 .
Твердження відповідачок про те, що 2/5 частини вищевказаної квартири були придбані ОСОБА_4 за кошти, запозичені у його батька - ОСОБА_9 , судом до уваги не приймаються, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

В суді встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 від 05.10.2011 року ОСОБА_4 є власником автомобіля марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску? бежевого кольору, номер шасі ( кузов, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ; в особливих відмітках свідоцтва вказано , що ОСОБА_9 має право користування цим транспортним засобом ( а.с.27, т.1).
Отже, в суді встановлено, що вказаний спірний автомобіль було придбано 05 жовтня 2011 року.
Відповідачками не заперечується, що станом на день придбання цього автомобілю позивачка та ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю. Проте, ними стверджується, що вказаний транспортний засіб був придбаний в автосалоні батьком – ОСОБА_9 . Фінансування здійснювалося за рахунок коштів, отриманих від продажу його попереднього автомобіля марки Skoda, 2005 року випуску, а також внаслідок виконання рішення суду щодо перерахунку пенсії, як дитини війни.
Наявні в матеріалах справи докази, надані відповідачками на підтвердження вищевикладених обставин, а саме : заява ОСОБА_4 , як покупця та володільця автомобіля, на ім`я генерального директора ПАТ « Єврокар», генерального директора ТОВ « Єврокар» від 2012 року, щодо рекламації на вузол зчеплення , встановлений на автомобіль марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску ( щодо поломки автомобіля, яка сталася 24.01.2012 року) ( а.с.176-179,т.1); скріншоти переписки з мобільного телефону ОСОБА_9 та його переписка у період з 15.03.2012 року по 28.01.2013 року з керівництвом ТОВ « Альфа-Плюс», ПАТ « Єврокар» з приводу поломки автомобіля марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску, яка сталася 24.01.2012 року) ( а.с.176-195,213,т.1); копія довіреності від 26.10.2014 року видана ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_9 на представництво його інтересів в суді ( а.с.175,т.1); копії судових рішень по справі № 2/0808/1381/2012 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ фірма « Альфа-Плюс», третя особа – ТОВ « Альфа-Сервіс» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди ( а.с.111-112,т.4, 196-212, т.1) не є належними та достатніми доказами тверджень відповідачів, що вказаний автомобіль був придбаний їх батьком, а не ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . 
В правовідносинах , підтверджених письмовими доказами, наданими відповідачками , ОСОБА_9 виступав в якості представника власника автомобіля.
Допитані в суді в якості свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_62 підтвердили, що ОСОБА_9 керував автомобілем марки Skoda, який, як їм стало відомо зі слів ОСОБА_9 , він придбав в автосалоні. 
Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_16 пояснили, що зі слів ОСОБА_9 , автомобіль він придбав за кошти , які отримав після продажу свого старого авто.
Свідок ОСОБА_15 пояснив, що зі слів ОСОБА_9 , автомобіль він придбав за кошти , які отримав за результатами виконання судового рішення на його користь про перерахунок пенсії як дитини війни.
Свідок ОСОБА_62 пояснив, що ОСОБА_9 обіймав керівну посаду та мав високий рівень доходу, який дозволив йому придбати новий автомобіль в автосалоні.
З показів вказаних свідків вбачається, що кожен із них по-різному зазначив джерела походження грошових коштів, за які нібито ОСОБА_9 було придбано спірний автомобіль в автосалоні. Пояснення свідків щодо зазначених обставин не є узгодженими між собою. Крім того, жоден зі свідків безпосередньо не був очевидцем укладення ОСОБА_9 правочину купівлі- продажу автомобіля марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску? бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 .
На підставі викладеного, суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_65 , оскільки вони є суперечливими та не підтверджені належними і допустимими доказами. 
Водночас, окрім свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 від 05.10.2011 року на ім`я ОСОБА_4 , як власника, факт придбання автомобіля марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску? бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які на час придбання цього автомобіля проживали однією сім`єю , підтвердили свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_7 , ОСОБА_54 , ОСОБА_43 , ОСОБА_50 , ОСОБА_66 . 
Крім того, спірний автомобіль дотепер знаходиться у його співвласника – позивачки по справі ОСОБА_3 , а не у родини ОСОБА_10 .
Отже, відповідачками не спростовано презумпції спільної сумісної власності майна, набутого під час спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю.
Враховуючи викладене, а також відсутність доказів на підтвердження доводів відповідачок, суд доходить висновку, що спірний автомобіль марки марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску? бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , є майном, набутим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час спільного проживання однією сім`єю, та належить їм на праві спільної сумісної власності.

В суді встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 від 17.06.2014 року ОСОБА_4 є власником автомобіля марки Volkswagen, модель Transporter, 2009 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ( а.с.27, т.1).
Отже, в суді встановлено, що вказаний спірний автомобіль було придбано 17 червня 2014 року .
Відповідачками не заперечується, що станом на день придбання цього автомобілю позивачка та ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю. Проте, ними стверджується, що вказаний транспортний засіб був придбаний виключно за особисті кошти ОСОБА_4 від здійснення ним підприємницької діяльності. Фінансової участі позивачка у придбанні цього автомобіля не приймала.
Однак, на підтвердження зазначених доводів відповідачками не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував особистий характер грошових коштів, за які було придбано вказаний автомобіль, а також відсутність участі позивачки у його придбанні. 
Отже, відповідачками не виконані вимоги, передбачені частиною першою статті 81 ЦПК України. Водночас відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Суд зазначає, що самі по собі твердження відповідачок про придбання спірного автомобіля за особисті кошти ОСОБА_4 без надання відповідних доказів не можуть бути підставою для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, набутого під час спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю.
Враховуючи викладене, а також відсутність доказів на підтвердження доводів відповідачок, суд доходить висновку, що спірний автомобіль марки Volkswagen, модель Transporter, 2009 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 є майном, набутим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час спільного проживання однією сім`єю, та належить їм на праві спільної сумісної власності.

Наступне спірне майно, а саме :  автомобіль марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску, червоного кольору, номер шасі ( кузова, рами) НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6  та квартира  АДРЕСА_2 , були придбані у період часу, який відповідачками не визнається як період, протягом якого ОСОБА_3 та ОСОБА_10 проживали однією сім`єю.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 від 17.01.2018 року ОСОБА_4 є власником автомобіля марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску,червоного кольору, номер шасі ( кузова, рами) НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6  ( а.с.27, т.1).
За договором купівлі – продажу від 11 серпня 2021 року , посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською- Фастовець О.О., зареєстрованим в реєстрі за № 1807, ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_22 , ОСОБА_23 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 45.72 кв.м., житловою площею 30.81 кв.м. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.24на праві власності-26,т.1).
Доказуванню підлягає факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю на дату придбання вказаного спірного майна.
В суді встановлено, що з 2003 року по грудень 2021 року ОСОБА_3 з ОСОБА_4 проживали в квартирі АДРЕСА_1 .
З 2007 року по 2015 рік ОСОБА_4 та ОСОБА_27 займалися приватним підприємництвом ; у період часу з 01.05.2007 року по 01.12.2015 року позивачка була оформлена за трудовим договором у приватному підприємстві « Дубовик», засновником якого був ОСОБА_4 , що підтверджується відповідними записами під номерами 16,17 у трудовій книжці ОСОБА_3 . 
У жовтні 2011 року, жовтні 2012 року, жовтні-листопаді 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом відпочивали у Туреччині, Єгипті, що підтверджується відповідними відмітками у їх закордонних паспортах, договором на туристичне обслуговування , відповідними ваучерами.
В період часу з 2003 року по 2021 рік ОСОБА_4 в інших зареєстрованих шлюбах не перебував, що сторонами не заперечується.
Позивачка з попереднім чоловіком – ОСОБА_67 перебувала у шлюбі з 26.10.1991 року по 29.06.2000 рік.
Допитані в ході судового розгляду свідки : ОСОБА_29 , ОСОБА_7 , ОСОБА_43 , ОСОБА_45 , ОСОБА_47 , ОСОБА_50 , ОСОБА_54 надали свідчення, які підтверджують , що станом на день придбання всього спірного майна і до дня смерті ОСОБА_4 – 11.12.2021 року ОСОБА_3 з ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю як чоловік та жінка , характер їх стосунків свідчив про усталені відносини, які склалися між ними і які були притаманні подружжю, в розумінні частини другої статті 3 СК України. Засвідчені взаємини між позивачкою та ОСОБА_4 підтверджують факт ведення ними спільного господарства.
Показання вказаних свідків є послідовними, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, наявними у матеріалах справи. 
Надані позивачкою в якості доказів фотокартки , на яких позивачка та ОСОБА_4 спільно зображені на відпочинку, святах та інших визначних подіях, у тому числі з дочкою ОСОБА_3 – ОСОБА_44 , та її дочкою – ОСОБА_68 , датовані 2011 р., 17.06.2019 р., 28.07.2021 р., 10.08.2021 р., 18.08.2021 р., 19.08.2021 р ( а.с.61-94), у тому числі без зазначення дати їх виготовлення, суд оцінює як докази, що підтверджують характер взаємин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх спільне проведення часу та сімейний характер відносин. Водночас відсутність дати виготовлення окремих фотознімків не дає можливості суду самостійно встановити конкретний період, у який вони були зроблені, у зв`язку з чим такі докази оцінюються судом виключно у сукупності з іншими доказами у справі.
Надані позивачкою в якості доказів : інтернет- замовлення № 12428 від 06.09.2021 р. на придбання плитки для стін та інших будівельних матеріалів на загальну суму 10 100,00 грн., у якому зазначено адресу об`єкта нерухомості : АДРЕСА_3 ( а.с.101,т.1); видаткова накладна № 196639 від 15.09.2021 р. на ім`я ОСОБА_3 на придбання нею будівельних матеріалів ( труби тощо) на загальну суму 2 414,00 грн. ( а.с.102, т.1) ; замовлення покупця № 50221 від 04.10.2021р., № 51734 від 11.10.2021р., № 54663 від 25.10.2021 р. на ім`я ОСОБА_3 на придбання будівельних матеріалів на загальні суми 5 446,10 грн., 5 066,20 грн., 7 118, 10 грн , у яких зазначено адресу об`єкта нерухомості : АДРЕСА_4 ( а.с.103,104,105 т.1); товарні чеки : від 06.09.2021 р. б/н, № 8 від16.11.2021 р. ( а.с.106,т.1) ; акти приймання – передачі виконаних робіт : № 1 від 11.10.2021 р. на загальну суму 26 000,00 грн. ; №2 від 08.11.2021 р на загальну суму 31 375,00 грн. ; № 3 від 18.12.2021 р. на загальну суму 17 850,00 грн. ( замовник : ОСОБА_3 , адреса : АДРЕСА_4 )( а.с.107, 108, 109,т.1), підтверджують твердження позивачки про те, що після покупки 11.08.2021 року квартири АДРЕСА_2 , в тому числі вона з дочкою почали робити в цій квартирі капітальний ремонт.
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів підтверджує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_69 в період, протягом якого було придбано спірне майно – з січня 2003 року по вересень 2021 року, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, а їхні відносини носили сталий і тривалий характер.
Наведені покази свідків, письмові докази спростовують твердження відповідачок, що з 2017 року по день смерті ОСОБА_4 останній вже не мешкав з позивачкою однією сім`єю та не вів з нею спільного господарства. 
Так, в суді відповідачки пояснювали, що з 2017 року по грудень 2021 року ОСОБА_3 та їх брат – ОСОБА_4 мешкали у квартирі АДРЕСА_1 , фактично як сусіди ; спільного бюджету та побуту у них не було, їх не пов`язували права та обов`язки, притаманні подружжю. Проте, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наведених ними тверджень суду не надано. 
Отже, в суді встановлено, що у період придбання спірного майна  
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу.
Щодо придбання 17 січня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 автомобіля марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску,червоного кольору, номер шасі ( кузова, рами) НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6  ( а.с.27, т.1) слід зазначити таке.
В суді встановлено, що станом на день придбання цього автомобіля – 17 січня 2018 року позивачка з ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу.
Відповідачки стверджують, що вказаний автомобіль був придбаний ОСОБА_4 виключно за його особисті кошти. З 1995 року по грудень 2021 року він здійснював підприємницьку діяльність, що забезпечувало стабільний дохід та сформувало власні заощадження, достатні для фінансування купівлі майна. Терміновість укладення правочину зумовила тимчасове залучення частини коштів, а саме 2 500 доларів США , позичених у сина відповідачки ОСОБА_2 – ОСОБА_11 , з обов`язком повернення після завершення строку депозиту – до 15.02.2018 року.
Однак, на підтвердження зазначених доводів відповідачками не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував особистий характер грошових коштів, за які було придбано вказаний автомобіль, а також відсутність участі позивачки у його придбанні. 
Отже, відповідачками не виконані вимоги, передбачені частиною першою статті 81 ЦПК України. Водночас відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Суд зазначає, що самі по собі твердження відповідачок про придбання спірного автомобіля за особисті кошти ОСОБА_4 без надання відповідних доказів не можуть бути підставою для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, набутого під час спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю.
Враховуючи викладене, а також відсутність доказів на підтвердження доводів відповідачок, суд доходить висновку, що спірний автомобіль марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску,червоного кольору, номер шасі ( кузова, рами) НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6  є майном, набутим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час спільного проживання однією сім`єю, та належить їм на праві спільної сумісної власності.

Щодо придбання 11 серпня 2021 квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 45.72 кв.м., житловою площею 30.81 кв.м., слід зазначити таке. 
Відповідачки стверджують, що джерелом коштів для придбання цієї квартири були особисті кошти ОСОБА_4 , отримані внаслідок спадкування після смерті батька та від продажу частки попереднього об`єкта нерухомості. Згідно з пунктом 4.1. договору купівлі- продажу спірної квартири, за номером 1807 від 11.08.2021 року, посвідчений ПН Єдемською – Фастовець О.О., покупець ОСОБА_4 підтверджує, що на момент придбання квартири він не перебував у зареєстрованому шлюбі та фактичних шлюбних відносинах, не проживав спільно з будь-якою особою, і кошти, витрачені на придбання квартири, є його особистою приватною власністю. Крім того, ОСОБА_4 мав депозитні та карткові рахунки в доларах США та національній валюті в кількох банках України – АТ «Ощадбанк»,АТ КБ « Приватбанк», АТ « А-Банк». Таким чином, як на думку відповідачок, квартира АДРЕСА_2 є особистою приватною власністю ОСОБА_4 і будь-які претензії позивачки на її частку не мають правового підґрунтя.
В суді встановлено, що станом на день придбання цієї квартири – 11 серпня 2021 року позивачка з ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу в розумінні статті 74 СК України.
Сутність презумпції спільності права власності на майно жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, яке набуте ними за час спільного проживання, полягає в тому, що на певний об`єкт поширюється правовий режим спільного сумісного майна, що не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час спільного проживання. Проте за наявності спору така презумпція може бути спростована, тому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на заінтересовану особу, яка її оспорює.
Такими особами у спорі, який є предметом цього судового розгляду є відповідачки, тому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на них.
У цій справі відповідачки надали докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 отримали право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_9 – за заповітом по 1/3 частці вкладів, а саме по 3 333 доларів США кожний ( свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.11.2020 року) ; після продажу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 31.05.2021 року квартири АДРЕСА_12 за 1 237 518,00 грн., кожен з продавців від реалізації квартири, у тому числі ОСОБА_4 , отримав по 412 506,00 грн. ( а.с.172-173, 164-167,т.1), однак не надали належних і допустимих доказів того, що : 1.) зазначені кошти зберігались у ОСОБА_4 до моменту купівлі спірної квартири 11.08.2021 року та були доступні для розрахунку ( банківські виписки, рух коштів, документи про зняття готівки/переказ у період, наближений до дати купівлі, тощо) ; 2.) оплата за спірну квартиру здійснювалась саме за рахунок цих коштів ( платіжні доручення, квитанції, розписки продавця із зазначенням джерела/суми, банківські документи або переказ продавцю) ; 3.)квартира була оплачена виключно особистими коштами ОСОБА_4 , без участі спільного бюджету/ спільних витрат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
За відсутності доказів конкретного механізму розрахунку ( безготівковий переказ/готівка, дата зняття, сума, контрагент) твердження про оплату квартири особистими коштами має характер припущення.
Відповідно, надані відповідачками докази підтверджують лише факт певних майнових надходжень ОСОБА_4 у 2020-2021 роках, але не встановлюють причинно – наслідкового зв`язку між цими надходженнями та оплатою спірної квартири 11.08.2021 року, а тому не спростовують правового режиму спільної сумісної власності майна, набутого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період проживання однією сім`єю без шлюбу.
Надалі, з дослідженого в судовому засіданні договору купівлі – продажу від 11 серпня 2021 року , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською- Фастовець О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1807, за яким ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_22 , ОСОБА_23 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 45.72 кв.м., житловою площею 30.81 кв.м. ( а.с.24,т.1), вбачається таке. 
У пункті 4.1 зазначеного договору покупець ОСОБА_4 стверджує той факт, що в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не перебуває, однією сім`єю з будь-якою особою спільно не проживає, гроші витрачені ним на купівлю квартири є його особистою приватною власністю, осіб, які б могли поставити питання про визнання за ним права власності на них, в тому числі відповідно до статей 65,74 та 97 Сімейного кодексу України, немає. Продавцям цей факт доведено до відома.
Суд вважає, що включення такого пункту в договір купівлі- продажу саме по собі не може створювати, змінювати або припиняти права та обов`язки позивачки та ОСОБА_4 в контексті їх стосунків як чоловіка та жінки, оскільки правовий режим майна визначається нормами сімейного законодавства, а не одностороннім волевиявленням однієї зі сторін, зафіксованим у договорі з третьою особою.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.11.2024 року у справі № 761/23526/20.
Суд також виходить із того, що продавець квартири не є та не може бути учасником сімейних правовідносин між покупцем та іншою особою, яка проживала з ним однією сім`єю, а тому включення до договору купівлі- продажу положень щодо сімейного стану покупця або правового режиму коштів має значення виключно для цивільно – правових відносин між продавцем і покупцем та не визначає права та обов`язки інших осіб.
Таким чином , посилання відповідачок на пункт 4-1 договору купівлі- продажу квартири як на доказ особистого характеру спірного майна суд оцінює критично та вважає таким, що не спростовує презумпції спільної сумісної власності, встановленої статтею 74 СК України щодо майна, набутого піж час проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу.
За відсутності письмового договору між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про інший правовий режим майна, а також за відсутності належних і допустимих доказів придбання спірної квартири виключно за особисті кошти ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що зазначена квартира є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а доводи відповідачок з цього приводу є необґрунтованими.
Оцінивши докази у їх сукупності та виходячи з наведених правових висновків суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
У задоволенні позовних вимог щодо встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до дня смерті ОСОБА_4 – 11 грудня 2021 року та визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 : 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; автомобіля марки Volkswagen, модель Transporter, 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ; легкового автомобіля марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску? державний номерний знак НОМЕР_4 ; легкового автомобіля марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску, слід відмовити , оскільки позивачем в цій частині обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. 
Водночас позовна вимога про визнання за ОСОБА_3 права власності на : 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 ; частину квартири АДРЕСА_2 ; частину автомобіля марки Volkswagen, модель Transporter, 2009 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; частину легкового автомобіля марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску?бежевого кольору, номер шасі ( кузов, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ;  частину легкового автомобіля марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску,червоного кольору, номер шасі ( кузова, рами) НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 , які були придбані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період їх проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, є обґрунтованою та підлягає задоволенню відповідно до статті 74 СК України.
Щодо розподілу судових витрат слід зазначити таке.
Подана позивачкою позовна заява складається з вимог, як майнового характеру, так і не майнового ( а.с.5-16). При подачі позову до суду позивачкою сплачено судовий збір : за вимоги майнового характеру у розмірі 8 547,60 грн., за вимогу немайнового характеру у розмірі 496,20 грн. ( а.с.1,2).
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позовної вимоги немайнового характеру позивачці відмовлено, сплачений судовий збір за таку вимогу у розмірі 496,20 грн. покладається на позивачку.
Разом із тим позовні вимоги майнового характеру задоволено частково шляхом визнання за позивачкою права власності на частки кожного з об`єктів спірного майна, що свідчить про фактичний захист її майнового права. За таких обставин судовий збір, сплачений за подання позову майнового характеру у розмірі 8 547,60 грн., підлягає стягненню з відповідачок у рівних частках на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 в особі представника – адвоката Слизовської Марини Юріївни задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 (адреса реєстрації місця проживання : АДРЕСА_13 , РНОКПП НОМЕР_13 ) право власності на : 1/5 ( одну п`яту) частини квартири АДРЕСА_1 ; 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_2 ; 1/2 (одну другу) частину автомобіля марки Volkswagen, модель Transporter, 2009 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; 1/2 ( одну другу) частину легкового автомобіля марки Skoda, модель Octavia А 5 Ambiente, 2011 року випуску?бежевого кольору, номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 ; 1/2 (одну другу) частину легкового автомобіля марки ЗАЗ- Daewoo, модель Lanos, 2012 року випуску,червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 .
В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_14 , РНОКПП НОМЕР_14 ) на користь ОСОБА_3 (адреса реєстрації місця проживання : АДРЕСА_13 , РНОКПП НОМЕР_13 ) судовий збір у розмірі 4 273 (чотири тисячі двісті сімдесят три) гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_15 , РНОКПП НОМЕР_15 ) на користь ОСОБА_3 (адреса реєстрації місця проживання : АДРЕСА_13 , РНОКПП НОМЕР_13 ) судовий збір у розмірі 4 273 (чотири тисячі двісті сімдесят три) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Судове рішення складено та проголошено 22 січня 2026 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи :
позивачка – ОСОБА_3 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_13 , РНОКПП НОМЕР_13 ) ;
відповідачки: - ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_14 , РНОКПП НОМЕР_14 ), ОСОБА_2 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_15 , РНОКПП НОМЕР_15 ) ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталя Григорівна (адреса місцезнаходження : м. Запоріжжя, вул.. Поштова, буд. 27/29, прим. 30).

Суддя:        Н.Г.Скользнєва