ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 278/5404/25
Провадження № 2/293/144/2026

09 лютого 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Проценко Л.Й.
за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
І.Короткий зміст позовних вимог
22.10.2025 ТОВ ФК «Процент» в особі представника Руденко К.В., який діє на підставі довіреності від 03.06.2024, через систему «Електронний суд» звернулось до Житомирського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.03.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (procent.com.ua), укладено кредитний договір №8270. Відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень строком на 365 днів (до 06.03.2025), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Універсал банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних).
ТОВ «ФК «Процент» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому заборгованість за кредитним договором становить 50625,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за кредитом; 45625,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Представник позивача також просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом, суму сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
ІІ. Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання
22.10.2025 ТОВ ФК «Процент» в особі представника Руденко К.В. звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до Житомирського районного суду Житомирської області (а.с.67).
Згідно відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.70).
03.11.2025 Житомирський районний суд Житомирської області постановив ухвалу про передачу цієї цивільної справи на розгляд до Черняхівського районного суду Житомирської області за підсудністю (а.с.71).
03.12.2025 вказана справа надійшла до Черняхівського районного суду Житомирської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана для розгляду судді Проценко Л.Й. (а.с.77,78).
Ухвалою від 08.12.2025 суд прийняв справу до розгляду та відкрив провадження. Визначив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, перше судове засідання призначив на 11 год.30 хв 06.01.2026 (а.с.79). Суд також задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів з AT «Універсал банк» (а.с.80).
02.01.2026 на виконання вимог ухвали суду надійшли витребувані докази, а саме відповідь з AT «Універсал банк» разом з випискою про рух коштів по картці ОСОБА_1 (а.с.85-88).
06.01.2026 вказана справа не розглядалась у зв`язку з зайнятістю головуючої судді у кримінальному провадженні (а.с.90).
09.02.2026 сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.89). Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався (а.с.93).
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 09.02.2026, суд постановив провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІІІ. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження
06.03.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №8270, шляхом підписання електронним підписом, згідно з яким відповідач приймає умови цього договору та підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх виконувати (а.с.16-20).
Відповідно до умов вказаного кредиту (п.1.1, п. 1.2, п.1.3, п.1.4, п.1.7) ТОВ «ФК «Процент» надало відповідачу кредит у розмірі 5000 грн строком на 365 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Універсал банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (912,5% річних).
З доказів, які надані АТ» Універсал банк» на виконання ухвали суду, встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 банком емітовано платіжну карту № НОМЕР_3 та згідно з випискою по рахунку про рух коштів, вбачається, що на ім`я відповідача 06.03.2024 переведено суму в розмірі 5000 грн та те, що він користувався кредитними коштами (а.с.85-88).
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 14.10.2025 за вказаним кредитним договором становить 50 625, з яких 5000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту та 46 625,00 грн прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом у період з 06.03.2024 по 06.03.2025, виходячи зі ставки 912,5% річних (а.с.36-43).
ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, мотиви суду
Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Кредитний договір між ТОВ ФК «Процент» та  ОСОБА_1 укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Підписання кредитного договору електронним підписом свідчить про те, що відповідач ознайомився з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та прийняла запропоновані умови.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 14.10.2025 виникла заборгованість за кредитним договором, яка, за розрахунками позивача, становить 50625,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за кредитом та 45625,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав електронним підписом кредитний договір, шляхом введення одноразового ідентифікатора 995839, однак у строк встановлений договором кредитні кошти не повернув.
Станом на день вирішення спору в суді матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги ТОВ «ФК «Процент» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн є обґрунтованими, заявленими у відповідності до умов договору та підлягають задоволенню.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 45625,00 грн процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне.
Згідно із ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону 3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно) та з 21.08.2024 - 1%.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Із системного аналізу вказаних вище норм слідує, що дія п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки є загальною для всіх договорів споживчого кредитування, які укладатимуться, починаючи з 24.12.2023; крім того в силу приписів п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ дія вказаного пункту поширюється і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом 24.12.2023, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 (дати набрання чинності Законом № 3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24.12.2023, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору.
Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.
За умовами договору процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 % від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,5%) користування кредитом (п.1.2 договору).
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.36-43) проценти за користування кредитом нараховані відповідачу за період з 06.03.2024 по 06.03.2025, які становлять 45625,00 грн.
Разом з тим, оскільки договір №8270 укладений сторонами 06.03.2024, в період дії згідно п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та діяв в періоди після 23.04.2024 та 20.08.2024, тому, на думку суду, правомірним буде нарахування відповідачу відсотків:
-в період з 06.03.2024 по 22.04.2024 (47 днів) - 2,5% денної процентної ставки, що становитиме 5 875,00 гривень (5000,00х2,5%х 47 днів);
-в період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (120 днів) - 1,5% денної процентної ставки, що становитиме 9000,00 гривень (5000,00х1,5%х120 днів);
-в період з 21.08.2024 по 06.03.2025 (198 днів) - 1,0% денної процентної ставки, що становитиме 9 900,00 гривень (5000,00х1,0%х198 днів)
Такими чином, правомірним є нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом, в межах строку дії договору у розмірі 24775,00 гривень (5875,00 грн + 9000,00 грн, + 9900,00 грн).
Відтак, вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 45625,00 грн є протиправною та підлягає частковому задоволенню в розмірі 24775,00 грн.
В іншій частині стягнення процентів суд відмовляє за безпідставністю вимог.
З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню на загальну суму 29 775,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за кредитом, 24 775,00 грн - заборгованість за процентами.
Відповідно до норм закріплених у ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
V.Розподіл судових витрат
Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн.
Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1424,61 грн. (2422,40х58,81%)
Щодо вимоги про стягнення правової допомоги, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн наступними документами: копією договору № 03/06/2024 від 03.06.2024 про надання юридичних послуг; копією свідоцтва №2412 від 23.10.2018 про право Руденка К.В. за заняття адвокатською діяльністю; копією довіреності, виданої ТОВ «ФК «Процент» адвокату Руденку К.В.; копією акту приймання-передачі наданих послуг №73 до договору про надання юридичних послуг від 03.06.2024; копією Витягу з Реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг №73 від 03.06.2024; копією платіжної інструкції кредитного переказу коштів - про сплату витрат на правову допомогу.
Враховуючи, що справа відноситься до категорій малозначних, є нескладною, розглядається у спрощеному провадженні, представник позивача участі у судовому засіданні не брав, суд вважає, що витрати позивача на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю спірних правовідносин та непропорційно великими щодо вчинених представником позивача дій по наданню правничої допомоги.
Отже, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 5000 грн.
Керуючись ст. ст. 77-81, 83, 89, 95, 141, 247, 263-265, 273, 279,354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором №8270 від 06.03.2024 у розмірі 29 775 (двадцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за кредитом, 24 775,00 грн - заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» судовий збір у розмірі 1424 (одна тисяча чотириста двадцять чотири) гривні 61 копійка та 5000 (п`ять тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.
В решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», юридична адреса: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, код ЄДРПОУ 41466388.

Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено та підписано 09.02.2026.

Головуюча суддя 	Людмила ПРОЦЕНКО