ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ,01032,тел.(044)235-95-51,е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/162/25 
Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши 
заяву	Товариства з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» від 19.09.2025 (вх. № суду 8409 від 19.09.2025)	
про 	ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу	
у справі	Господарського суду Київської області № 911/162/25	
за позовом 	Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет»	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське»	
про	зобов`язання повернути майнові права та скасування рішення держреєстратора	
без повідомлення (виклику) сторін
встановив:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного закладу вищої освіти «КИЇВСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ УНІВЕРСИТЕТ» (далі – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОПАВЛІВСЬКЕ» (далі – відповідач) про зобов`язання ТОВ «Петропавлівське» повернути ПЗВО «Київський міжнародний університет», шляхом підписання актів приймання – передачі, майнові права на об`єкт нерухомості (об`єкт будівництва), нежитлову будівлю – Каналізаційну насосну станцію, загальною площею 20,2 кв.м, в об`єкті капітального будівництва (реконструкції) «Офісно-лабораторного комплексу с гуртожитком», яка фактично знаходиться на вул. Гагаріна у с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського (Бучанського) району Київської області; скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45683313 від 25.02.2019, прийняте державним реєстратором Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Трітиніченко Ю.В. 
До початку розгляду справи по суті через систему «Електронний суд» від Приватного закладу вищої освіти «КИЇВСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ УНІВЕРСИТЕТ» надійшла заява від 25.08.2025 (вх. № суду 11651/25 від 25.08.2025) про залишення позову без розгляду.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.09.2025 заяву Приватного закладу вищої освіти «КИЇВСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ УНІВЕРСИТЕТ» від 25.08.2025 (вх. № суду 11651/25 від 25.08.2025) про залишення позову без розгляду задоволено. Залишено позов Приватного закладу вищої освіти «КИЇВСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ УНІВЕРСИТЕТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОПАВЛІВСЬКЕ» про зобов`язання ТОВ «Петропавлівське» повернути ПЗВО «Київський міжнародний університет», шляхом підписання актів приймання – передачі, майнові права на об`єкт нерухомості (об`єкт будівництва), нежитлову будівлю – Каналізаційну насосну станцію, загальною площею 20,2 кв.м, в об`єкті капітального будівництва (реконструкції) «Офісно-лабораторного комплексу с гуртожитком», яка фактично знаходиться на вул. Гагаріна у с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського (Бучанського) району Київської області; скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45683313 від 25.02.2019, прийняте державним реєстратором Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Трітиніченко Ю.В. без розгляду.
Через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» подало до суду заяву від 19.09.2025 (вх. № суду 8409 від 19.09.2025) про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій відповідач у зв`язку із залишенням позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України (за заявою позивача), просить суд здійснити розподіл (компенсацію) судових витрат відповідача, вважаючи дії позивача у цій справі необґрунтованими. Як вказує відповідач, ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак відповідно до висновків Верховного Суду викладених у своїх постановах, під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. На думку відповідача, необґрунтованими діями позивача є подання ним позовів з однаковим предметом позову та з однакових підстав. Відповідач вказує, що в провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа № 911/657/25 за позовом ПЗВО «КМУ» до ТОВ «Петропавлівське», в якому позивач просив суд, зокрема, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45683313 від 25.02.2019, прийняте державним реєстратором Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Трітиніченко Ю.В. Вказана вимога була заявлена позивачем і у даній справі. Підставою позову у вказаній частині вимог як у справі № 911/657/24, так і у справі № 911/162/25 ПЗВО «КМУ» визначило недотримання державним реєстратором приписів п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позов у цій справі було подано 27.12.2024, тобто ще до закінчення складення судом першої інстанції у справі № 911/967/24 повного тексту рішення від 25.11.2024 (16.01.2025). Внаслідок подання позивачем позову у цій справі із вимогою, яка є ідентичною тій, яка вже була розглянута судом у справі № 911/657/24, тобто подання аналогічного позову до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, виникла підстава для закриття провадження в цій частині вимог, і виключно залишення позову без розгляду за заявою позивача не дозволило суду постановити відповідну ухвалу у даній справі. Такі дії позивача, як вказує відповідач, є зловживанням ним своїми процесуальними правами та водночас є необґрунтованими у розумінні ч. 5 ст. 130 ГПК України. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд стягнути з ПЗВО «Київський міжнародний університет» на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 20000,00 грн.
Через систему «Електронний суд» Приватний заклад вищої освіти «Київський міжнародний університет» подав до суду заперечення від 07.10.2025 (вх. № суду 13847/25 від 07.10.2025) на заяву про компенсацію судових витрат, в яких позивач, зокрема, зазначає, що позов у даній справі та позов у справі № 911/967/24 мають різні підстави та предмет, про що вбачається зі змісту позовних заяв. Крім того, в якості обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу відповідач подав до суду, зокрема, копію додаткового договору від 29.04.2025 до договору про надання правової допомоги № 05/25 від 25.04.2025, з якого не вбачається з чого саме складається правова допомога, її обсяг та запланований час її надання; не вбачається в скількох судових засіданнях планує приймати участь заявник. Також представництво інтересів відповідача здійснював ОСОБА_1 , а додаткову угоду укладено з АО «Збаранський і партнери». Отже, не доведено належними доказами наявні правові відносини між ОСОБА_1 та АО «Збаранський і партнери». Заявлені судові витрати відповідачем не понесені. Оскільки не має жодного документу про перерахунок цих коштів адвокатському об`єднанню. Отже, заявлені представником відповідача витрати на правову допомогу не обґрунтовані належним чином. Крім того, заявлена вартість правової допомоги в розмірі 20000,00 грн. з ціною позову 100,00 грн. є неспівмірною.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.10.2025 у даній справі прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» від 19.09.2025 (вх. № суду 8409 від 19.09.2025) про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Сторони повідомлені про прийняття заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» від 19.09.2025 (вх. № суду 8409 від 19.09.2025) про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання до їх електронних кабінетів копії ухвали в електронній формі.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» від 19.09.2025 (вх. № суду 8409 від 19.09.2025) про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, заперечення проти заяви, суд зазначає таке.
Згідно положень ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду врегульовано положеннями ст. 130 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У разі, зокрема залишення позову без розгляду у справі, суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказана норма є спеціальною (близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, додатковій ухвалі Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 910/14162/17, додатковій ухвалі Верховного Суду від 12.07.2021 у справі № 903/254/20).
При застосуванні ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України судом має бути встановлена наявність / відсутність саме необґрунтованих дій позивача. Такі критерії встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.
Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача (така правова позиція є сталою і послідовною, та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 925/1372/21, від 11.05.2023 у справі № 921/811/21, від 25.04.2023 у справі № 924/341/22).
Водночас Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, проте відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.02.2021 у справі № 905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21, від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17, від 14.03.2023 у справі № 911/1201/22, очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.
Отже, відповідно до приписів ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, необхідно довести, а суду – встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та - інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Верховний Суд зазначає, що поняття «необґрунтованість дій позивача» не є тотожнім таким поняттям як «зловживання правом», «неправомірність дій» або ж «встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача» (така правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі 922/2017/17).
Верховний Суд виходить з того, що «необґрунтовані дії позивача» не тотожні поняттю «необґрунтований позов», адже законодавець свідомо визначив саме підставу як дію позивача і яка / які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору - позов.
Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).
Позов у цій справі залишено без розгляду на п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України за заявою позивача.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. 
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Згідно положень ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Подання позивачем позовної заяви (звернення позивача до суду за захистом порушеного права) не може свідчити про необґрунтованість дій позивача, оскільки доступ до суду є правом особи, гарантованим державою. Крім того подання позову у цій справі не може беззаперечно свідчити про необґрунтованість дій позивача та пред`явлення ним завідомо необґрунтованого позову чи зловживання процесуальними правами, адже обставини існування аналогічного спору судом не встановлено, позаяк спір по суті у даній справі не вирішувався.
Суд враховує, що позовні вимоги у цій справі не є беззаперечно ідентичними позовним вимогам, заявленими у справі № 911/657/25, як і не є ідентичним суб`єктивний склад учасників спору, а відтак беззаперечно стверджувати про аналогічність спорів у справі № 911/162/25 та у справі № 911/657/25 на стадії відкриття провадження та проведення підготовчого судового засідання є необґрунтованим (спір по суті у даній справі не розглядався).
Залишення позовної заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Така процесуальна дія є диспозитивним правом позивача, яке передбачене процесуальним законодавством. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Крім того, само по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це його диспозитивне право, передбачене нормами господарського процесуального законодавства, яке не містить обмежень в його реалізації.
Відповідачем не доведене, а судом не встановлено необґрунтованості дій позивача (саме дій, а не позову), як необхідної передумови для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, сам факт подання позову і подання заяви про залишення цього позову без розгляду з урахуванням вищенаведеного суд необґрунтованими діями не вважає.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку по відсутність підстав для покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, а відтак відмовляє в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» від 19.09.2025 (вх. № суду 8409 від 19.09.2025) про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.
Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 123, 130, 232-233, 236-238, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд 
вирішив:
Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» від 19.09.2025 (вх. № суду 8409 від 19.09.2025) про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.
Дане додаткове рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.
Дата складання та підписання повного тексту додаткового рішення 20.01.2026.

Суддя Ю.В. Подоляк