Справа № 521/22324/25
Номер провадження № 2-о/521/122/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2026 р.          м.Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Поліщук І.О.
за участі секретаря судового засідання – Коржеван В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Хаджибейського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Тимофєєнко О.А., звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території України, а саме.
Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території, а саме в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна, від батьків: - мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, та - батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України
Мотивована заява тим, що батьки дітей перебувають у шлюбі за актовим записом №279, укладеного 13.04.2022 року, який зареєстрований Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 13.04.2022 року
Дитина заявника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася на тимчасово окупованій території, а саме в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна, даний факт підтверджуються: - свідоцтвом про народження від 21.08.2024 року серія НОМЕР_2 виданого органом окупаційної влади; медичним свідоцтвом про народження від 21.08.2024 року.
Оскільки отримати свідоцтва про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки народження дитини відбулося на тимчасово окупованій території України, де відсутня можливість отримання офіційних документів, які могли б бути прийняті для реєстрації.
Зазначене місце народження є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України Законом України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Встановлення факту народження необхідно заявнику для отримання свідоцтва про народження та подальшого оформлення закордонного паспорту на дітей.
У судове засідання представник заявникам ОСОБА_1 - адвокат Тимофєєнко О.А. надав до суду заяву про розгляд справи у їх з заявником відсутність, просив заяву задовольнити.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином.
Представник заінтересованої особи Хаджибейського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час слухання справи, до судового засідання не з`явився.
Враховуючи невідкладний розгляд заяви, згідно ч.2 ст. 317 ЦПК України, суд вважає що неявка учасників справи не є перешкодою для її розгляду.
Фіксування судового засідання не здійснювалось технічним записом, відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст.315,317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.
Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.
Відповідно до частини третьої статті 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянином України та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянкою України, які перебувають у шлюбу, зареєстрованим Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 13.04.2022 року
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася на тимчасово окупованій території, а саме в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна, що підтверджуються: - свідоцтвом про народження від 21.08.2024 року серія НОМЕР_2 виданого органом окупаційної влади; медичним свідоцтвом про народження від 21.08.2024 року.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до роз`яснень, наданих у п.18постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Також, під-час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.
Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ, у порядку статті 317 ЦПК України.
За викладених обставин, свідоцтво про народження та Обмінна картка з Пологового будинку, видані стосовно народженої дитини, із урахуванням інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування ЗУ від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території», наведеної вище практики ЄСПЛ, як виняток, беруться судом до уваги під-час розгляду даної справи.
Згідно з роз`ясненнями голови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наданими Віце-прем`єр-міністру України Міністру з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (на лист від 07.04.2021 № 22/4/-1801-21) під-час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, вимога щодо отримання письмової відповіді органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.
Відповідно до ч. 3 п. 2ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасового окупованій території» від 15.04.2014 року № 1207-VІІ, Автономна Республіка Крим та місто Сімферополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року, яка здійснює контроль на цій території і як наслідок, органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження на цій території.
Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно ч. 1 ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 146 СК України ім`я дитини визначається за згодою батьків.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька.
Згідно приписів ст. 7 ЗУ «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.
Згідно з ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», від 01 липня 2010 року № 2398-VI, державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.
Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Статтею 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд зазначає що в судовому засіданні підтверджено факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території, а саме в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна, - мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, та - батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України 
Встановлення факту народження необхідне для отримання свідоцтва про народження малолітніх дітей, що видане відповідним державним органом України.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, надані заявником докази є належними, достовірними, допустимими, та в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.
Згідно з вимогами ч.4 ст.317та п.8 ч.1 статті 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст.12,13,95,263-265,317,319,354,355ЦПК України, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Хаджибейського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - задовольнити.
Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території, а саме в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна, 
- мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, 
- батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Допустити негайне виконання рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 08 січня 2026 року.

Суддя:          І.О.Поліщук