06.02.26
22-ц/812/339/26
Справа №489/6241/24
Провадження № 22-ц/812/339/26
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
06 лютого 2026 року       м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 
на рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2025 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Кокорєвим В.В., повний текст складений того ж дня, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року акціонерне товариство «Акцент-Банк»» (далі - АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 30 липня 2021 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної карти, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Вказують, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. 
Станом на 01 серпня 2024 року у відповідачки наявна заборгованість, яка становить 54541,12 грн та складається з: 50 836,12 грн заборгованості за кредитом, 3705 грн заборгованість по відсоткам.
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати.
Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2025 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 липня 2021 року, яка станом на 01 серпня 2024 року складає 51376 грн. 86 коп., з яких: 50836,12 грн. - заборгованість за кредитом; 540,74 грн. - заборгованість по відсоткам, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2852,38 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк від 30.07.2021, паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем за допомогою електронного підпису, і таке свідчить про обізнаність відповідача про нарахування відсотків та їх розмір. 
Крім того, суд першої інстанції вважав, що на відповідача з моменту укладення шлюбу і набуття статусу дружини мобілізованого військовослужбовця поширюється вимоги пункту 15 частини 14 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Оскільки заборгованість за відсотками частково нараховувалася до укладення шлюбу відповідача з ОСОБА_3 та становить 2740,74 грн, а після укладення шлюбу відповідачем були внесені 2200 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки по кредиту в сумі 540,74
Суд першої інстанції не взяв до уваги сплату відповідачем 3030 грн від 18 вересня 2024 року, оскільки позивачем заявлена сума заборгованості станом на 01 серпня 2024 року. Окрім цього, у відповідача є дві картки Акцент-банку і з квитанції не можливо встановити на яку картку внесені кошти. 
В апеляційні скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_2 , вказують, що рішення суду першої інстанції, є таким, що винесено на підставі неповного та необ`єктивного з`ясування обставин справи, а також наявних доказів та з порушенням норм матеріального та процесуального права та просила рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог у сумі 33059,27 грн, в решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що при постановленні судового рішення судом не було враховано, що відповідачка є дружиною військовослужбовця ОСОБА_3 з 11 травня 2024 року. Відповідні підтверджуючі документи було надано відповідачкою до відділення банку при особистому зверненні, проте позивач не врахував цього при визначенні суми заборгованості та формулюванні позовних вимог. 
Крім того, не було враховано оплату відповідачкою частини заборгованості в сумі 3030 грн, про що надавалася копія відповідної квитанції. 
У відзиві відповідачем було зазначено, що вона не заперечує проти сплати основного боргу по кредитній заборгованості (тіла кредиту) - за виключенням не врахованого позивачем погашення частини заборгованості в сумі 3030,00грн.
Також відповідачка не визнає позовні вимоги в частині заборгованості по відсоткам, які складають 14746,73 грн згідно із наданою випискою, а також в частині окремо зазначеної у позовній заяві заборгованості по відсоткам в сумі 3705 грн. 
Крім того, при постановленні судом оскаржуваного рішення та визначенні суми судового збору не було враховано те, що відповідачка частково визнала позовні вимоги.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ«А-Банк» просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 30 липня 2021 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4 (яка змінила прізвище на після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 на ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 11 травня 2024 року) укладено договір б/н у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк», згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок ( а.с.9,73).
30 липня 2021 року позичальником підписано простим електронним підписом паспорт споживчого кредиту "Кредитна картка Зелена", відповідно до якого ліміт кредиту - до 200 000 грн, строк кредитування - 240 місяців з правом автоматичного продовження, процентна ставка - 40,8% фіксована, реальна річна процентна ставка 49,34% ( а.с.10-11).
Банк додав до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК», Тарифи по картці «Зелена», які не підписані відповідачкою (а.с. 20-26,27).
Відповідно до довідки банку ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано карту № НОМЕР_3 строком дії до липня місяця 2028 року; карту № НОМЕР_4 строком дії до грудня місяця 2031 року (а.с. 17).
Згідно з довідкою за лімітами, ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору б/н від 30 липня 2021 року за період з 10 липня 2021 по 01 серпня 2023 року встановлено кредитний ліміт: 30 липня 2021 року з ініціативи клієнта; за ініціативою банку 11 вересня 2023 року збільшено кредитний ліміт до28000,00 грн, за ініціативою банку та клієнта від 13 жовтня 2023 року збільшено до 35000,00 грн.; за ініціативою клієнта 30 листопада 2023 року збільшено кредитний ліміт до50900 грн (а.с.18).
На підтвердження витрати позичальницею кредитних коштів банк надав виписку по картці, відповідно до якої сума витрат відповідача за період 30.07.2021 по 01.08.2024 - 107787,20 грн., сума зарахувань за вказаний період - 51530,00 грн. (а.с. 12-16).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором № б/н від 30 липня 2021 року станом на 01 серпня 2024 року становить 54541,12 грн, з яких: 50836,12 грн заборгованість за кредитом ( 49221,51 грн залишок заборгованості за тілом кредиті, 1614,61 грн залишок заборгованості за простроченим кредитом); 3705 грн заборгованість за процентами ( 1599,42 грн залишок заборгованості по процентам на поточну заборгованість, 2105,58 грн залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість (а.с.7-8).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк від 30.07.2021, паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем за допомогою електронного підпису, і таке свідчить про обізнаність відповідача про нарахування відсотків та їх розмір. 
Крім того, суд першої інстанції вважав, що на відповідача з моменту укладення шлюбу і набуття статусу дружини мобілізованого військовослужбовця поширюється вимоги пункту 15 частини 14 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Оскільки заборгованість за відсотками частково нараховувалася до укладення шлюбу відповідача з ОСОБА_3 та становить 2740,74 грн, а після укладення шлюбу відповідачем були внесені 2200 грн, то підлягають стягненню відсотки по кредиту в сумі 540,74 грн.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк від 30 липня 2021 року, паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем за допомогою електронного підпису, і таке свідчить про обізнаність відповідача про нарахування відсотків та їх розмір. 
Проте такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам.
Матеріалами справи підтверджується, що 30 липня 2021 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», окрім іншого беззастережно погодилась з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодилась з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень дистанційними каналами обслуговування (а.с. 8).
30 липня 2021 року з ініціативи ОСОБА_1 на її рахунок встановлений кредитний ліміт.
12 жовтня 2023 року позичальниця скористалася кредитними коштами вперше та в подальшому активно користувалась кредитним лімітом: розраховувалась в магазинах, знімала готівку, перераховувала кошти на інші картки, тощо, окрім того частково погашала заборгованість за цим кредитом, зараховуючи на карту власні кошти, що підтверджується банківською випискою по картці (а.с. 12-16).
Тобто факт укладання між сторонами договору про надання банківських послуг, а також отримання кредитного ліміту відповідачкою в межах дії цього договору підтверджується достатніми доказами. 
Відповідач у відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі не заперечує факт отримання коштів та користування ними. Проте не погоджувалася з нарахуванням їй процентів за користування кредитним коштами відповідно до виписки по особовому рахунку у розмірі 14746,73 грн та окремо нарахованою заборгованістю по процентам у розмірі 3705,00 грн.
Як вбачається із матеріалів справи витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://а-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент -Банк» розміщеного на сайті https://а-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена» не підписані відповідачкою.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНКУ», а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір і порядок їх нарахування.
У наданому суду першої інстанції Витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті взагалі відсутня дата, на яку діяли вказані умови та правила.
В Анкеті-заяві від 30 липня 2021 року, яка підписана позивачем, відсутні умови щодо сплати відсотків за користування кредитом, а саме: їх розмір і порядок нарахування, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення відсотків.
Відтак ці документи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30 липня 2021 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами.
Вказане відповідає висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.
В паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем простим електронним підписом 30 липня 2021 року, міститься зауваження про те, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
Ураховуючи викладені обставини колегія суддів дійшла висновку, що паспорт споживчого кредиту не може бути визнаний належним і достатнім доказом на підтвердження обставин погодження сторонами умов кредитування, саме щодо сплати відсотків за користування кредитом.
Позивач, не зважаючи на вимоги статті 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами умов договору про встановлення розміру відсотків за користування кредитом, достатніх, належних, допустимих та достовірних доказів суду не надав.
З урахуванням зазначеного, позовні вимоги про стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 3705,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивач взагалі не довів погодження з відповідачкою в письмовому вигляді істотних умов договору в частині розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, адже Витяг з Умови та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору від 30 липня 2021 року. А відтак висновки суду першої інстанції щодо обізнаності відповідача про нарахування відсотків є неспроможними.
Крім того, із наданої позивачем виписки по картці вбачається, що позивач погашав нараховані, проте не узгоджені сторонами, відсотки за використання кредитного ліміту за рахунок тіла кредиту, що суперечить самій суті кредитних правовідносин.
Окрім того на погашення відсотків банк спрямовував кошти сплачені позивачкою на погашення заборгованості за кредитним договором.
При зверненні до суду з цим позовом банк просив стягнути з відповідачки 54541,12 грн, з яких: 50836,12 грн заборгованість за кредитом, 3705 грн заборгованість за процентами.
Із виписки по картці вбачається, що за період з 12 жовтня 2023 року по 01 серпня 2024 року сума витрат відповідачки становила 107787,20 грн, сума погашених за рахунок кредитного ліміту відсотків становить 12968,66 грн, сума коштів зарахованих на погашення заборгованості за кредитним лімітом становить 51530 грн.
Як було зазначено вище зарахування банком до тіла кредиту 12968,66 грн не погоджених відсотків суперечить суті кредитних правовідносин, оскільки відсотки за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами. Отже, банк безпідставно станом на 01 серпня 2024 року збільшив тіло кредиту за рахунок відсотків на 12968,66 грн.
Зважаючи на доводи апеляційної скарги безпідставно нарахованими відповідачці відсотками станом на 01 серпня 2024 року є 12968,66 грн., а не на 14746,73 коп. як вказує апелянт. При визначенні суми, яка підлягає стягненню з відповідача, нарахування відсотків після 01 серпня 2024 року до розрахунку не включаються.
Відсутні підстави і для зарахування в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 3030 грн, які було сплачено відповідачем відповідно до квитанції від 18 вересня 2024 року. Так, згідно довідки Банку, відповідачеві було видано дві карти №4323357026979373 та №4323347383714588. Тоді як відповідно до наданої відповідачем квитанції: Кредит рахунку НОМЕР_5 , загальна сума 3030 грн, платник ОСОБА_1 , призначена платежу « Надходження готівки в погашення кредиту НОМЕР_5 », у зв`язку з чим неможливо встановити на яку картку внесені ці кошти.
А відтак за встановлених обставин справи, банк має право на стягнення фактично отриманої, але не повернутої позичальницею суми кредитних коштів у розмірі 43288,54 грн (як різниці між сумою витрат по картці 107787,20 грн, безпідставно нарахованих відсотків 12968,66 грн та зарахованих відповідачкою на погашення кредитної заборгованості 51530 грн).
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції станом на час укладення шлюбу відповідачем) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Законом України від 11 квітня 2024 року №3633 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», відповідно до якого  пункт 15 статті 14, викладено у новій редакції:
Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення, цей Закон набирає чинності через один місяць з дня, наступного за днем його опублікування. Закон від 11 квітня 2024 року №3633 опубліковано у газеті Голос України № 16 від 17 квітня 2024 року, а відтак набрав чинності 18 травня 2024 року.
Оскільки, у справі, що переглядається колегія суддів дійшла висновку про не доведення позивачем погодження з відповідачкою в письмовому вигляді істотних умов договору в частині розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, відтак за вказаних обставин відсутні підстави для застосування приписів вищевказаної норми при вирішенні цього спору. Доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу. 
У випадку, якщо б відсотки за користування кредитом були погоджені сторонами, то відповідачці як дружині військовослужбовця відсотки за користування кредитом не нараховуються не з часу укладання шлюбу з ОСОБА_3 11 травня 2024 року, оскільки на вказану дату діючим законодавство такі пільги не передбачалися, а з часу набрання чинності вищевказаних змін до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" 18 травня 2024 року. 
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а рішення суду першої інстанції не містить мотивів, які б відповідали встановленим в суді обставини справи, колегія суддів на підставі пунктів 1,3 частини 1 статті 376 ЦПК України дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 30 липня 2021 року у розмірі 43288,54 грн.
Відповідно до приписів частин 1, 13 статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 2403,28 грн.
Згідно з частиною 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, оскільки рішення у цій справі ухвалене за відсутності учасників справи, повне судове рішення складене 06 лютого 2026 року, датою ухвалення рішення є 06 лютого 2026 року.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником Намуйлик Мариною Василівною, задовольнити частково.
Рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Акціонерного товариства "Акцент- Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за договором № б/н від 30 липня 2021 року у розмірі 43288 ( сорок три тисячі двісті вісімдесят вісім) грн.54 коп. та судові витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 2403 (дві тисячі чотириста три) грн. 28 коп.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий        Ж.М. Яворська

Судді         Т.М. Базовкіна 

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 06 лютого 2026 року.