ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/29763/20 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. САГУН

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді: Чаку Є.В., 
суддів: Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства аграрної політики та продовольства України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року позов задоволено частково. Зобов`язано Міністерство аграрної політики та продовольства України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Київ від 18.06.2020 року у справі №640/25542/19 в частині негайного поновлення на посаді за період часу з 19.06.2020 по 11.11.2020 в розмірі 92509,94 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. На переконання апелянта, суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, а також неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи. 
Крім того відповідач заявив клопотання про заміну відповідача у справі № 640/29763/20 з Міністерства аграрної політики та продовольства України на його правонаступника - Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України.
Колегія суддів встановила, що 24.07.2025 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21.07.2025 №903 «Деякі питання Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства», пунктом 3 якої вирішено ліквідувати Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, поклавши його функції на Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України. Також Постановою № 903 затверджено Положення про Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України, підпунктом 1 пункту 3 якого визначено, що одним з основних завдань Мінекономіки є забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах повноважень, передбачених законом, біологічної і генетичної безпеки.
Згідно зі ст. 52 КАС України в разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Враховуючи встановлені обставини та викладені правові норми колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави, передбачені ст. 52 КАС України, для заміни відповідача на його правонаступника.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як убачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2020 року у справі № 640/25542/19 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12 грудня 2019 року № 791-к "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу енергетики та відновлювальних джерел Управління технічної політики в АПК з дня звільнення, а за відсутності такої посади - на інший рівнозначний посаді в цьому (або іншому) державному органі; стягнуто з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 105 333 (сто п`ять тисяч триста тридцять три) гривні 10 копійок; рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць звернуто до негайного виконання. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі № 640/25542/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2020 року змінено в частині розміру стягнення з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зазначивши суму стягнення у розмірі 116324 (сто шістнадцять тисяч триста двадцять чотири) грн. 38 коп.; в іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2020 року залишено без змін.
10.11.2020 Міністерством аграрної політики та продовольства України видано наказ №51-к, яким скасовано пункт 1 та підпункт 2 пункту 2 наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12 грудня 2019 року № 791 -к "Про звільнення ОСОБА_1 ".; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу енергетики та відновлювальних джерел Управління технічної політики в АПК з 13 грудня 2019 року; наказано виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 19 234,74 гри. 
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №54-к від 12.11.2020 наказано вважати ОСОБА_1 таким, що приступив до виконання, обов`язків у зв`язку з поновленням на посаді головного спеціаліста відділу енергетики та відновлювальних джерел Управління технічної політики в АПК з 12 листопада 2020 року; взято до відома, що ОСОБА_1 присвоєно 7 (сьомий) ранг державного службовця; станом на 12 листопада 2020 року стаж державної служби ОСОБА_1 становить 08 років 00 місяців 26 днів; проводити відповідні нарахування та виплати згідно цього наказу.
У позовній заяві позивач зазначив, що відповідач протиправно затримав виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Київ від 18.06.2020 року у справі №640/25542/19 в частині негайного поновлення його на посаді за період часу з 19.06.2020 по 12.11.2020, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушеного права.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини сьомої статті 235 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
За правилами пункту 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Відповідно до частини другої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Як встановлено судом першої інстанції, правомірність звільнення позивача з відповідної посади перевірено у судовому порядку. Судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що позивача було незаконно звільнено, а тому було зобов`язано поновити останього на попередній посаді.
Положеннями ст. 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що поновлення позивача на роботі повинно було виконано негайно, тобто вже наступного робочого дня. Затримка роботодавцем виконання судового рішення про поновлення на роботі прирівнюється до вимушеного прогулу працівника, тому в такому випадку роботодавець зобов`язаний виплатити середній заробіток за весь час затримки. Такі висновки суду відповідають вимогам ст. 236 КЗпП України.
Колегія суддів зазначає, що положення ст.236 КЗпП України, це є логічним та справедливим продовженням захисту порушених прав незаконно звільненої особи у разі затримки таким органом виконання рішення.
Правовий аналіз положень ст. 236 КЗпП України дає підстави для висновку, що часом, яким закінчується виконання рішення суду про поновлення незаконно звільненого на посаді, є час його фактичного виконання. Саме по час такого фактичного виконання підлягає нарахуванню та стягненню середній заробіток за час такої затримки.
Колегія суддів також враховує, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою підставою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно.
Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України належить встановити, чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.
В даному випадку суд першої інстанції правильно зазначив та апелянт в апеляційній скарзі підтвердив, що поновлення позивача на посаді, відбулося з 12.11.2020 у зв`язку з виданням Міністерством аграрної політики та продовольства України наказів №51-к та №54-к, а відтак наявні підстави вважати, що відповідачем несвоєчасно виконано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2020 року у справі № 640/25542/19.
Вказані обставини свідчать про наявність у позивача права на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2020 року у справі № 640/25542/19 в частині поновлення на посаді за період часу з 19.06.2020 по 11.11.2020 в розмірі 92509,94 грн.
В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що затримка виконання рішення зроблена з незалежних від Мінагрополітики обставин, а саме у зв`язку із процесом реорганізації.
Разом з тим, такі доводи є необґрунтованими, оскільки рішеннями судів позивача поновлено на посаді в Міністерстві аграрної політики та продовольства України, і відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на негайне виконання указаного судового рішення.
Колегія суддів повторно наголошує, що існування судового рішення про поновлення працівника на роботі породжує у відповідача обов`язок щодо негайного поновлення позивача на указаній посаді, який має бути здійснений, шляхом видання відповідачем відповідного наказу.
Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися, та результатів його оскарження в апеляційному чи касаційному порядках, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів особи, що звернулася за захистом цього права.
Отже, наявний факт затримки виконання відповідачем указаного судового рішення, оскільки відразу після оголошення рішення суду не було виконане.
В частині визначеного судом першої інстанції розміру середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду апеляційна скарга не містить жодних заперечень та доводів, а тому колегія суддів згідно ст.308 КАС України не вбачає підстав для надання оцінки висновкам суду першої інстанції в цій частині. 
В частині відмовлених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується та будь яких доводів в апеляційній скарзі не міститься, а тому колегія суддів також не вбачає підстав для надання оцінки рішенню суду першої інстанції в цій частині.
Колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі відповідача доводи не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Беручи до уваги кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, судом повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Є.О.Сорочко

А.Ю. Коротких