КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 359/10128/24 Головуючий у суді І інстанції Журавський В.В.
Провадження № 22-ц/824/17163/2025 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2025 року м. Київ 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Журби С.О., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 11 листопада 2017 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, в якому у них народилося двоє дочок: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2024 року шлюб між сторонами розірваний.
На даний час сторони проживають окремо, при цьому малолітні діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні.
Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на їхнє утримання незважаючи на те, що має можливість сплачувати кошти на утримання дітей та дружини.
У зв`язку з цим, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дочок у розмірі 15 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання у розмірі 5 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 рокупозов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 5 000,00 грн на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 18 вересня 2024 року та до досягнення кожною дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 3 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 18 вересня 2024 року та до дня досягнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.
В задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів у більшому розмірі відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 574,56 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 частково визнав пред`явлений до нього позов, зокрема, просив визначити розмір аліментів на утримання малолітніх дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі по 5 000,00 грн щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.
Не дивлячись на те, що розмір заробітної плати, яку ОСОБА_2 , отримує в ТОВ «Професійний-Інструмент», становить 8 000,00 грн, суд першої інстанції врахував ту обставину, що рух грошових коштів, які обліковуються на рахунках, відкритих на ім`я відповідача, в банківських установах, в значній мірі перевищує його щомісячний дохід. Виходячи із наведеного суд виходив із наявності у відповідача фінансової можливості забезпечувати матеріальне утримання дітей шляхом сплати аліментів на утримання малолітніх дочок у розмірі по 5 000,00 грн щомісячно. Доказів, які б свідчили про те, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти на утримання дітей у вказаному розмірі матеріали справи не містять.
Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення нею трирічного віку, суд встановив, що ОСОБА_1 отримує заробітну плату, а відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу колишній дружині у розмірі 3 000,00 грн. Вказаний розмір аліментів становить величину, найбільш наближену до розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та не спричинить погіршення матеріального становища відповідача. Підстави для стягнення з відповідача аліментів в більшому розмірі судом не встановлені.
В апеляційній скарзі позивачка в особі представника - адвоката Бібік О.М. просить зазначене судове рішення скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір аліментів, виходячи лише з того, що відповідач визнав суми таких щомісячних платежів у розмірі по 5 000,00 грн на кожну дитину. При цьому судом залишено поза увагою: щомісячні потреби дітей та надані позивачкою докази, що підтверджують понесені нею витрати; докази, які були надані позивачкою, зокрема, ряд платіжних інструкцій, згідно яких вбачається, що відповідач за власної ініціативи перераховував грошові кошти протягом трьох місяців в рахунок аліментів У середньому по 20 000,00 грн на місяць, тобто в значно більшому розмірі, ніж стягнув суд у рішенні. Аналізуючи банківські виписки, можна дійти до висновку, що в середньому відповідач спроможний витрачати щонайменше 20 100,25 грн на двох дітей кожного місяця. Таким чином, заявлені в позовній заяві вимоги щодо стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 15 000,00 грн, вочевидь, не є обтяжливими для відповідача.
Відповідно, зазначені обставини в їх сукупності свідчать про те, що попри відсутність доказів, які б свідчили, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти на утримання дітей, а навпаки, встановлену у відповідача фінансову можливість забезпечувати їх належним чином, судом взято до уваги лише бажання відповідача (часткове визнання позовних вимог у розмірі 5 000,00 грн на кожну дитину), без урахування потреб та витрат на належне утримання дітей. Крім цього, до суду надаються докази витрат на дітей, які були понесені позивачем за час розгляду справи, на підтвердження того, що вони тільки збільшуються.
Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не надійшов.
Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що в період часу з 11 листопада 2017 року по 09 липня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (т. 1, а.с. 17, 18).
ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (т. 1, а.с. 11, 12).
Малолітні діти зареєстровані та проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 28 березня 2024 року, складеного депутатом Бориспільської міської ради Туром А.І., та витягів з Реєстру територіальної громади від 12 вересня 2024 року (т. 1, а.с. 14-16).
З наказу ТОВ «Професійний-Інструмент» № 01/ТКП від 02 січня 2019 року вбачається, що з 02 січня 2019 року ОСОБА_2 обіймає посаду директора ТОВ «Професійний-Інструмент» (т. 1, а.с. 114). Розмір його заробітної плати у 2024 році становить 8 000,00 грн щомісячно (т 1, а.с. 113).
Згідно загальнодоступних відомостей, розміщених в мережі Інтернет, зокрема Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 є співзасновником та керівником ПП «Нова Україна».
Встановлено, що ОСОБА_2 має рахунки, відкриті в банківських установах, а саме в АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Ощадбанк», по яким відсутній рух грошових коштів (т. 1, а.с. 148, 155, 156). 
Водночас, ОСОБА_2 також має рахунок, відкритий в АТ «Універсал Банк», за яким в період з 01 січня 2022 року по 14 листопада 2024 року обліковуються баланс на початок період у розмірі 45 250,13 грн та на кінець періоду - 2 937,08 грн (т. 1, а.с. 151), а також два рахунки, відкриті в АТ «ПУМБ», за якими обліковується оборот грошових коштів за період з 22 грудня 2023 року по 15 листопада 2024 року у розмірі 569 920,27 грн та за період з 01 січня 2022 року по 15 листопада 2024 року - 3 630 376,60 грн (т. 1, а.с. 161). 
Крім цього, відповідач має десять рахунків, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», по яким за період з 01 січня 2022 року по 23 листопада 2024 року відбувались надходження коштів у наступних розмірах: 6 816,00 грн, в тому числі зарахування заробітної плати від ІНФОРМАЦІЯ_5 , 352 854,98 грн, 500 5040,93 грн, 714 473,33 грн, 5 400,00 грн, 423,65 грн (т. 2, а.с. 1-65).
Зі змісту довідки Головного сервісного центру МВС від 09 вересня 2024 року вбачається, що 07 червня 2024 року ОСОБА_2 відчужив належний йому автомобіль марки «Volkswagen», модель «Touareg», 2008 року випуску, на підставі договору купівлі-продажу (т. 1, а.с. 82, 83).
За правилом частин першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
За частиною третьою статті 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частина третя статті 182 СК України).
Станом на 2025 рік прожитковий мінімум для дитини в Україні становить 2 563,00 грн для дітей віком до 6 років та 3 196,00 грн для дітей від 6 до 18 років відповідно до положень статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік».
Ураховуючи вимоги частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції з урахуванням обставин, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів (зокрема, віку, стану здоров`я, матеріального становища платника аліментів), потреб дітей даного віку, встановивши, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, має рух коштів на банківських рахунках, відповідно має прибуток та можливість сплачувати аліменти, з метою дотримання вимог закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на спільних дочок у розмірі по 5 000,00 грн на кожну дитину щомісячно. 
Загальний розмір аліментів, стягнутих на двох дітей більше ніж в півтора рази перевищує прожитковий мінімум на кожну дитину відповідного віку. Врахувавши також обов`язок матері щодо утримання дітей, загальний розмір аліментів, стягнутих з відповідача, є належним, достатнім і таким, що відповідає принципу рівності обов`язку обох батьків щодо матеріального забезпечення своїх дітей.
Разом з тим, позивачка вважає, що при ухваленні рішення у справі суд першої інстанції не надав оцінки її доводам про те, що необхідним є розмір аліментів на двох дітей у загальному розмірі 15 000,00 грн, оскільки нею на дітей витрачаються кошти у розмірі до 30 000,00 грн щомісячно. На доведення необхідного розміру аліментів позивачка надала суду касові та товарні чеки на купівлю продуктів харчування, іграшок, одягу, договори на надання послуг няні та приватного дитячого клубу, касові чеки з аптеки та інше.
Однак, аліменти покривають витрати на дітей, які необхідні для їх гармонійного розвитку. Всі інші трати, як то оплата лікування та навчання у приватних закладах, відпочинок, не є необхідними витратами і здійснюються за погодженням обох батьків, або стягуються за наявності для цього підстав як додаткові витрати на дітей.
Щодо витрат на харчування, понесення яких позивачка доводить касовими чеками, то вони також не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки цими доказами не доводиться, що ОСОБА_1 витрачала від 4 000,00 грн до 8 000,00 грн щомісячно на придбання продуктів харчування саме для дітей і що ці продукти були спожиті виключно дітьми.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 5 000,00 грн на кожну дитину щомісячно.
Згідно із частиною першою статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Відповідно до положень частин другої, четвертої, шостої статті 84 ЦПК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Частиною другою статті 91 СК України встановлено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.
Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення (частина перша, друга статті 80 СК України).
Встановивши, що існують умови, необхідні для виникнення права на утримання дружини, передбачені частиною другою статті 84 СК України, з урахуванням стягнення з  ОСОБА_2 аліментів на дітей, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача аліменти на утримання позивачки у розмірі 3 000,00 грн щомісячно, починаючи від дня подання позову і до досягнення меншою дочкою трирічного віку.
При цьому сімейним законодавством не визначено, які саме обставини підлягають встановленню при визначенні розміру аліментів на дружину. Тож позивачка у позовній заяві просила стягнути 5 000,00 грн на своє утримання, не зазначаючи з чого вона виходила, визначаючи цей розмір аліментів. Суд першої інстанції стягнув з відповідача 3 000,00 грн, вважаючи цей розмір утримання достатнім. Жодного доводу на спростування такого висновку суду позивачка в апеляційній скарзі не навела. Такий розмір утримання відповідає прожитковому мінімуму станом на 2025 рік, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його зміни.
Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині необхідності зміни (збільшення) розміру стягнутих судом аліментів на дітей та дружину не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в контексті установлених обставин справи і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасуванні рішення суду.
Водночас, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина четверта статті 367 ЦПК України).
Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із частиною першою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
До 12 червня 2016 року спеціального закону про індексацію аліментів не було прийнято, а в Україні діяв Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» (від 03 липня 1991 року № 1282-XII). У частині першій статті 2 цього Закону визначені об`єкти індексації грошових доходів населення; при цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, до цих об`єктів не відносився.
Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі № 6-113цс13, висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Разом з тим, Законом України № 1368-VIII від 17 травня 2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі»частину першу статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» доповнено абзацом сьомим, яким визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.
За змістом частини другої статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, ухвалюючи рішення в частині визначення порядку стягнення аліментів із відповідача на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 5 000,00 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції залишив поза увагою, що зазначення про те, що аліменти на дитину мають бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку має місце лише у тому разі, якщо аліменти стягуються у виді певної частки від доходу (заробітку) платника аліментів, а не при визначенні виду стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України). 
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_1  підлягає частковому задоволенню, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року- зміні шляхом виключення із його резолютивної частини умови про стягнення аліментів на дітей не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогами статей 181 - 184 СК України.
В іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін на підставі положень статті 375 ЦПК України.
Відповідно до статей 141, 382 ЦПК України підстав для нового розподілу судових витрат у справі немає, оскільки рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів залишається без змін, а змінюється встановлений судом порядок такого стягнення.
З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 року змінити, виключивши з його резолютивної частини умову про стягнення аліментів на дітей не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: С.О. Журба

Д.О. Таргоній