Справа № 465/7800/24 
Провадження 2/465/6/25 

РІШЕННЯ
Іменем України
18.12.2025 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Величка О.В.,
з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення частки із спільної сумісної власності, - 

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про виділення частки із спільної сумісної власності.
В обґрунтування поданого позову зазначає, що квартира АДРЕСА_1 складається з чотирьох житлових кімнат, з комунальними вигодами. Житлова площа даної квартири становить 52,6 кв.м., загальна площа квартири - 83,8 кв.м.
Дана квартира Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради була передана в спільну сумісну власність трьом особам: позивачу - ОСОБА_1 , її матері - ОСОБА_4 та її синові - ОСОБА_3 , відповідачу, згідно наказу від 21.11.2012 року № 2595-Ж-Ф та їм було видано свідоцтво про право власності на дану квартиру від 21.11. 2012 року № 236394 керівником органу приватизації.
Дане свідоцтво вони своєчасно зареєстрували в ЛОКП «БТІ та ЕО» та отримали Витяг про державну реєстрацію прав № 36536069 від 04.12.2012 року.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і оскільки вона за життя склала на позивача заповіт остання своєчасно прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18.10.2019 року за реєстровим номером 1384 та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 1/3 частку в даній квартирі, індексний номер 185322345.
Таким чином, на даний час квартира частково належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а 1/3 частина квартири позивачу належить на праві часткової власності.
Саме тому виникла необхідність у виділенні частки в праві спільної сумісної власності в даній квартирі. Оскільки відповідач тимчасово перебуває за кордоном, де проходить курс лікування від онкологічного захворювання, добровільно не бажає на даний час вирішити питання щодо виділення її частки зі спільної сумісної власності в даній квартирі, тому позивач змушена звернутися до суду із даним позовом.
Оскільки спірна квартира позивачу та відповідачу була передана у спільну сумісну власність у відповідності до вимог Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", то частки кожного із них, співвласників даної квартири є рівними і повинні становити по 1/3 в даній квартирі. Саме тому позивачем заявлено вимогу про визнання за нею права власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . 
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 06.01.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Відповідно до ухвали судді Франківського районного суду м. Львова від 24.04.2025 року підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позовної заяви підтримали, просили такі задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому, позивач наголосила, що своїм позовом вона не прагне перерозподілу часток у праві власності на квартиру, водночас бажає офіційно зареєструвати за собою право на 1/3 частку квартири в праві спільної сумісної власності, яке продовжує існувати, незважаючи на те, що після смерті співвласника ОСОБА_4 виділено частку останньої. Водночас належне оформлення за собою права на частку квартири потрібне позивачу для того, щоб можна було вільно нею розпоряджатися. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Окрім того, зазначив, що позовні вимоги визнає та просить такі задовольнити.
Суд, з`ясувавши думку учасників, дослідивши та оцінивши всі наявні докази в справі в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 21.11.2012 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Вказане підтверджується також витягом про державну реєстрацію прав Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 36536069 від 04.12.2012 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 392486359 від 27.08.2024 року.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.10.2019 року, виданого приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1384, ОСОБА_1 успадкувала від ОСОБА_4 1/3 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно висновку про вартість майна від 04.09.2024 року, оформленого ФОП ОСОБА_5 , вартість квартири за адресою: АДРЕСА_2 , становить 2 899 300 грн. без врахування ПДВ.
Як вбачається із технічного паспорту, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , складається із чотирьох кімнат, загальною площею 83,8 кв.м., житловою площею 52,6 кв.м.
Згідно із ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За змістом з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч.2. ч.3 ст. 372 ЦК України - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Пленум Верховного Суду України в п.17 постанови № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 року роз`яснив, що, розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст. 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.
Відповідно до досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває у спільній сумісній власності позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Із урахуванням успадкованої позивачем 1/3 частки квартири після смерті ОСОБА_4 розмір частик ОСОБА_1 у спільній сумісній власності становить 1/3.
Відтак, зважаючи на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення частки із спільної сумісної власності підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення частки із спільної сумісної власності – задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 1/3 частку в спільній сумісній власності, а саме в квартирі АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . 
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 29.12.2025 року.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .
Відповідач:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя Величко О.В.