ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/17767/25 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді:	 	Беспалова О. О.	
суддів:	 	Ключковича В.Ю., Парінова А. Б.	
за участю секретаря:	 	Волошка О. Л. 	

представника позивача Авраменка С. Г., представника відповідача Норець В. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту 04.09.2025 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.02.2025 № 175/ж10/31-00-07-04-02-25 та №174/ж10/31-00-07-04-02-25.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що перевіркою встановлено укладення ряду договорів, що не моли реальних наслідків. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, у якому позивач щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечив. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмежено відповідальністю «Кернел Трейд» з питань, що стали предметом заперечення від 14.11.2024 № 2024000859 (вх. № 13661/6 від 18.11.2024) на акт документальної позапланової перевірки від 30.10.2024 №2561/Ж5/31 -00-07-04-02-20/31454383 з питання з питання законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн. по декларації з податку на додану вартість за серпень 2024 року (від 17.09.2024 № 9272581166) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків. За результатами перевірки складено акт від 03.02.2025 №344/Ж5/31-00-07-04-02-20/31454383 (надалі - акт перевірки).
Проведеною перевіркою встановлено допущення товариством порушень податкового законодавства, а саме пп. 198.1, п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21, що призвело до:
- завищення суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, на суму 135011 727,00 грн;
- завищення від`ємне значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 429 046,00 грн.
На підставі висновків проведеної перевірки Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків винесено податкові повідомлення рішення від 10.02.2025 року:
- № 175/ж10/31-00-07-04-02-25 яким товариству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 135 011 727,00 грн на нараховано штрафні санкції на у розмірі 65 505 863,50 грн;
- №174/ж10/31-00-07-04-02-25, яким товариству зменшено суму від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 429 046,00 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з акту перевірки, висновки податкового органу щодо завищення податкового кредиту обґрунтовано відсутністю настання реальних наслідків за правочинами укладеними ТОВ «Кернел-Трейд» із наступними ПП «Агро-Прогрес», ТОВ «Бесарабія Плюс», ТОВ «Дорогинка-Агро», ТОВ «СВП «Єланецьке», ТОВ «Кошик Господаря», ТОВ «Багатопрофільна фірма ПІР», ТОВ «Агро Нова Груп», ТОВ «Омега», ТОВ «Лідер Престиж», ТОВ «Альфа Грейн Південь», ТОВ «Є.С.Агро», ПП «Грейн Юг», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП «Дар Ланів», СВП «Вознесенське», ТОВ «Білозаводський елеватор», ПП «Укрінтерпостача», ТОВ «Летрейд», ТОВ «ММТ Агросфера», ТОВ «Дос Агро», ОСОБА_3 , ТОВ «Агрофірма Цвіт», ТОВ «СВТ Агро», СФГ «Пегас», ФГ «Урса-Агро», СТОВ «Інгульське», ТОВ «Сільське КП «Сількомунгосп», «Пролісок», ФГ «Альфа», ТОВ «Згода», ПП «Агрохолдинг Афіна Паллада», ТОВ «Рокитне-Хлібопродукт», ТОВ «Шевченка», ТОВ «Велес-Агро М», ТОВ «Агрофірма Лан-СК», ФГ Смоляра О.А., ТОВ «Автотранс-Торг», ФГ «Вітязь-Агро», ТОВ «Кронос-Агро СП», ТОВ «Лани неньки», ТОВ «Грейн Трейд Юг», ТОВ «Мирівський елеватор», ФОП ОСОБА_4 , ТОВ «Фреш Фрутс», ФОП ОСОБА_5 , ТОВ «Еко Процес», ТОВ «Садове-Агро», СФГ «Стек», ФГ «Прогрес», ТОВ «Нікспецтранс», ФГ «Міда-Агро», ПП «Ротор», ТОВ «Максим-Агро», ТОВ «МАгро», ТОВ «НВДЦ Агротех», ТОВ «Агро-Пан Трейдинг», ФГ «Якимівське-Агро», ПСП «Світанок», ТОВ «Санвалі», ТОВ «ПАЕК-Агро», ТОВ «Ліга 50», ТОВ «Маркетхаус Україна», ФГ «Катруся 54».
Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про їх скасування.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - Кодекс).
За приписами підпункту 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Кодексу, податкове законодавство України ґрунтується, у тому числі, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Згідно з підпунктами 16.1.2.-16.1.5. пункту 16.1. статті 16 Кодексу, платник податків зобов`язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язкова зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.
У свою чергу, відповідно до статей 19, 20 Кодексу, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, окрім іншого: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
Контролюючі органи мають право, зокрема: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (підпункт 20.1.4. пункту 20.1.); визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків (підпункт 20.1.18. пункту 20.1.); застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 20.1.19. пункту 20.1.).
Водночас, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, окрім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1., 21.1.4. пункту 21.1. статті 21 Кодексу).
Відповідно до пункту 44.1. статті 44 Кодексу, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
Відповідно до підпунктів 14.1.36., 14.1.181., 14.1.191 пункту 14.1. статті 14 Кодексу, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу; постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.
За приписами підпункту 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 Кодексу об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1. статті 135 Кодексу).
Відповідно до пунктів 5-6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Відповідно до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Відповідно до пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20 зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду. 
Згідно з пунктом 185.1. статті 185 Кодексу, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: 
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; 
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; 
в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; 
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
За приписами пункту 187.1. статті 187 Кодексу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.
Згідно з пунктом 198.1. статті 198 Кодексу, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: 
а) придбання або виготовлення товарів та послуг; 
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); 
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; 
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2. статті 198 Кодексу).
Пунктом 198.3. статті 198 Кодексу встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6. статті 198 Кодексу).
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Отже, наведені норми дозволяють платнику податку формувати витрати та податковий кредит по придбанню товарів (робіт, послуг) у зв`язку з їх реальним придбанням та на підставі відповідних первинних документів, у тому числі, розрахункових, платіжних та інших документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.
Документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, є первинний документ, який складається під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
У свою чергу, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV).
Закон № 996-XIV визначає такі поняття, зокрема: активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; зобов`язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників); національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку в державному секторі - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності для розпорядників бюджетних коштів, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, розроблений на основі міжнародних стандартів бухгалтерського обліку для державного сектору та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку та аудиту.
Частиною другою статті 3 Закону № 996-XIV визначено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.
Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
За приписами пунктів 2.1., 2.3., 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: печатка, ідентифікаційний код підприємства, установи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства.
Отже, формування показників доходів, витрат та зобов`язань, при визначенні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість за звітний податковий період здійснюється виходячи з національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Одночасно, аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для врахування їх у податковому та бухгалтерському обліку, мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. 
Таким чином, за умови подання платником податків належним чином оформлених документів, які згідно з правовими нормами повинні бути виписані на господарські операції певного виду, задекларовані платником податків дані податкового обліку вважаються підтвердженими (правомірними), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.
Наведене узгоджується, як з нормою абзацу першого пункту 56.4 статті 56 Кодексу, відповідно до якої обов`язок доведення, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених Кодексом або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладено саме на контролюючий орган, так і з нормою підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК щодо презумпції правомірності рішень платника податків, які в сукупності закріплюють презумпцію добросовісності податкової поведінки платника податків.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував свої дані податкового обліку, не відповідають дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень як протиправних, прийнятих контролюючим органом з підстав формування платником податків даних свого податкового обліку за наслідками фіктивних господарських операцій.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно з вимогами статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996) господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини:
- всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов`язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску);
- отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об`єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб (наприклад, експорт товару на підставну особу, яка не має відповідної реєстрації чи не веде будь-якої господарської діяльності, виключно з метою отримання документів, що підтверджують право на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість;
- «тимчасова» поставка товару (тобто з подальшим поверненням того самого товару без обґрунтованої економічної причини в наступних податкових періодах постачальнику від покупця безпосередньо або через ланцюг посередників) тим платником податку, в якого за результатами певного податкового періоду наявне від`ємне значення податкових зобов`язань із податку на додану вартість тому учаснику, який має зобов`язання до сплати в бюджет тощо;
- результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
Згідно вимог ч. 1 ст. 43 Господарського кодексу України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.
Таким чином, законодавством надано позивачу право як суб`єкту господарювання на укладення будь-яких угод та здійснення будь-якої підприємницької діяльності, які не заборонені законом.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.
За змістом положень ПК України наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту та витрат, за наявності необхідних підтверджувальних документів первинного бухгалтерського обліку.
Поряд з цим, формування витрат та податкового кредиту на підставі правочинів, у межах яких було здійснено виключно обмін документами первинного бухгалтерського обліку та перерахування грошових коштів, чинним законодавством не передбачено.
Таким чином, при визначенні права платника податків на формування витрат та податкового кредиту, судом має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентами реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання платником податків придбаних у контрагентів товарів та послуг. 
При цьому, первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості повинні мати обов`язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону № 996.
Так ч. 1 ст. 9 Закону № 996 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 9 Закону № 996 первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 9 Закону № 996 неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Також, відповідно до вимог п. 2.4 ст. 2 Положення № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.07.2022 у справі №908/1719/21(908/2090/21).
В силу положень частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм.
Надаючи оцінку господарських взаємовідносин, що вплинули на формування позивачем податкового кредиту у перевіряємий період та визнані податковим органом такими, що не мали реальних наслідків колегія суддів зазначає наступне. 
Матеріали справи свідчать, що основна частина взаємовідносин пов`язана із придбанням позивачем зернових культур. 
Як вбачається з матеріалів справи, у перевіряємий період позивачем сформовано податковий кредит з урахуванням взаємовідносин із ТОВ «БЕССАРАБІЯ ПЛЮС», ТОВ «ДОРОГИНКА - АГРО», ТОВ «СВП «ЄЛАНЕЦЬКЕ», Багатопрофільна Фірма «ПІР», ТОВ «АГРО НОВА ГРУП», ТОВ «АЛЬФА ГРЕЙН ПІВДЕНЬ», ПП «ГРЕЙН-ЮГ», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_7 , ПП «ДАР ЛАНІВ», ТОВ «ДОС-АГРО», ОСОБА_3 , ТОВ «АГРОФІРМА «ЦВІТ», ТОВ «СВТ АГРО», СФГ «ПЕГАС», ФГ «УРСА-АГРО», СТОВ «ІНГУЛЬСЬКЕ», ТОВ «СІЛЬСЬКЕ КП «СІЛЬКОМУНГОСП», ТОВ «ПРОЛІСОК», ФГ «АЛЬФА», ТОВ «ЗГОДА», ТОВ «РОКИТНЕ - ХЛІБОПРОДУКТ», ТОВ «ШЕВЧЕНКА», ФГ «ВЕЛЕС - АГРО М.», ТОВ АГРОФІРМА «ЛАН-СК», ФГ «ОСОБА_10», ФГ «ВІТЯЗЬ-АГРО», ТОВ «КРОНОС-АГРО PC», ТОВ «ЛАНИ НЕНЬКИ», ТОВ "МАРКЕТХАУС УКРАЇНА", ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «АГРОСУЗІР`Я».
Матеріали справи свідчать, що правочини укладені із вказаними суб`єктами господарювання є типовими, тому не потребують окремого дослідження. 
Так умовами договорів встановлено, що постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар українського походження, на умовах, зазначених у цьому Договорі (п. 1.1 договору)
Відповідно до п. 2 договору датою поставки вважається дата приймання товару уповноваженим співробітником вагової Підприємства згідно з товарно-транспортною накладною та/або залізничною накладною. Товар може передаватись Покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений у цьому Договорі, має бути поставлений у строк, встановлений у п. 2.1. цього Договору.
Умови поставки Товару - DAP, в тексті цього Договору «Підприємство» у відповідності з правилами «Інкотермс-2010». У випадку розбіжностей умов цього Договору з правилами «Інкотермс- 2010», пріоритет мають умови цього Договору. Поставка товару здійснюється автомобільним або залізничним транспортом за вибором Покупця.
При поставці Товару автомобільним транспортом Постачальник повинен у товарно-транспортній накладній на кожний автомобіль зазначити пункт(и) розвантаження, що зазначений(і) у п.2.3. цього Договору, для ТОВ «Кернел- Трейд». При поставці Товару залізничним транспортом поставка здійснюється відповідно до письмової Інструкції Покупця, яка надається додатково, та є обов`язковою для Постачальника.
Приймання Товару за кількістю та якістю здійснюється Покупцем у місці поставки Товару за результатами зважування та лабораторних досліджень Підприємства, що зазначається у відповідному реєстрі.
При поставці товару постачальник забезпечує: надання Покупцю: оригіналу видаткової накладної (виписується датою поставки Товару); оригіналу посвідчення про якість (форма №42) на кожний транспортний засіб (при наявності); копії або оригіналу свідоцтва/протоколу про безпечність (вміст токсичних елементів, пестицидів, мікотоксинів) Товару, виданий акредитованою лабораторією (при наявності); копію свідоцтва платника ПДВ або копію витягу з реєстру платників ПДВ, (якщо Покупцю цей документ ще не надавався або з останньої подачі якого відбулися зміни в реєстраційних даних); реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкової накладної та/або розрахунки коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у відповідності до вимог податкового законодавства у тому числі при складанні податкової накладної та/або розрахунку коригування кількісних та вартісних показників податкової накладної обов`язково вказує не менше перших 4 (чотирьох) цифр коду УКТ ЗЕД у відповідності до п.1.2 даного Договору.
Пунктом 3 договору визначено вимоги до якісних характеристик товару.
Оплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника, зазначений в цьому Договорі, впродовж 3 ( три) банківських днів з дати поставки Товару та після (за умови) надання Постачальником Покупцю документів та здійснення Постачальником дій, зазначених у п. 2.5. та п. 5.5. цього Договору. У разі ненадання зазначених документів (та/або не здійснення дії) або неповного їх надання (та/або здійснення), Покупець має право затримати оплату Товару або здійснити часткову оплату Товару. (п. 4 договору). 
При цьому, умовами договорів встановлено, що у разі відсутності реєстрації в ЄРПН податкової(их) накладної(их) та/або розрахунку(ів) коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної та/або оформлення їх з порушенням чинного законодавства, Покупець має право затримати оплату Товару до дати такої реєстрації та/або виправлення помилок. Така реєстрація та/або виправлення помилок повинна бути здійснена Постачальником в строк, не більше 365 календарних днів з дати поставки Товару.
Сторони дійшли згоди, що в разі, якщо протягом 365 календарних днів з дати поставки Товару, Постачальник не зареєстрував в ЄРПН податкову(і) накладну(і) та/або розрахунок(и) коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної (відсутні в ЄРПН), та/або не виправив помилки в податковій(их) накладній(их), що були складені з порушенням чинного законодавства, - такі поставки Товару вважаються здійсненими за ціною, вказаною в п. 1.2. цього Договору в графі таблиці «Ціна за 1 т, без ПДВ, грн», а загальна вартість Товару за цим Договором дорівнює сумі, яка зазначена в пункті 1.2. цього Договору в графі таблиці «Вартість Товару без ПДВ, грн.». При цьому податок на додану вартість або інші бюджетні платежі, сплачені або які підлягають сплаті Постачальником за результатами здійснених поставок, Покупцем Постачальнику не відшкодовуються.
Пунктом 5 договору встановлено, що постачальник підтверджує, що він є сільськогосподарським підприємством-виробником Товару та здійснює його першу поставку, і відповідно Покупець є першим набувачем права власності на Товар з моменту його виробництва Постачальником. Постачальник, додатково, на вимогу Покупця, зобов`язується надати останньому копії наступних документів: 1) витягу з реєстру платників єдиного податку IV групи та витягу з реєстру платників ПДВ, 2) форми 4-сг "Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай" (в період червень-січень) та форми 29-сг "Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур" (в період січень-травень). Якщо в подальшому виявиться, що така інформація не відповідає дійсності і внаслідок чого до Покупця буде застосовано санкції з боку державних органів (нарахування податкових зобов`язань, штрафів та т.п.), Постачальник зобов`язується відшкодувати Покупцю суми сплачених останнім податкових зобов`язань, штрафів та збитків.
При виконанні цього Договору Постачальник зобов`язується повною мірою виконувати вимоги законодавства України щодо складання та реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН. В разі порушення Постачальником вимог складання та реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, Покупець вправі: а) або зупинити розрахунки за цим Договором до моменту усунення порушень (право на зупинення розрахунків обмежується сумою, яка дорівнює сумі ПДВ не зареєстрованих та/або неналежним чином зареєстрованих податкових накладних/розрахунків коригування); б) або у випадку неможливості застосування положень пункту «а)» Постачальник зобов`язаний на письмову вимогу Покупця сплатити йому суму ПДВ щодо якої податкові накладні/розрахунки коригування були складені та/або зареєстровані (чи не зареєстровані взагалі) Постачальником з порушенням вимог чинного законодавства. При цьому, з моменту фактичного отримання Покупцем вказаної суми компенсації ПДВ, право Покупця на зупинення розрахунків припиняється. Покупець повертає вказану суму ПДВ Постачальнику протягом 5 (п`яти) банківських днів після реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до норм чинного законодавства.
В підтвердження настання реальних наслідків за вказаними правочинами позивачем як до перевірки так і до суду надано копії договорів, податкових накладних, видаткових накладних, актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних та доказів здійснення розрахунків. Всі надані докази наявні в електронному вигляді в електронній судовій справі, колегією суддів досліджені та належним чином оцінені. 
Відповідно до змісту акут перевірки, основним аргументом у підтвердження відсутності у вказаних суб`єктів господарювання можливості виконати свої зобов`язання перед позивачем є відсутність у таких земель у достатніх розмірах. 
Поряд із цим, до таких висновків податковий орган прийшов аналізуючи не лише взаємовідносини з позивачем. 
Як приклад, за договором із ПП «АГРО - ПРОГРЕС» вказане підприємство зобов`язувалось поставити позивачу, за серпень 2024 насіння соняшнику у обсязі 605 т.
Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних, ПП «АГРО - ПРОГРЕС» з липня 2023 року по червень 2024 року включно реалізовано сільськогосподарську продукцію в кількості 13 585,99 т.,
Відповідно до звітності, що подається ПП «АГРО - ПРОГРЕС» у наявні землі сільськогосподарського призначення площею 1 046,85 га 
Податковим органом здійснено розрахунок, що для вирощування та подальшої реалізації сільськогосподарських культур у кількості 13 585,99 т у ПП «АГРО - ПРОГРЕС» повинні бути земельні ділянки загальною посівною площею для врожаю 2023 року не менше, ніж 2451,38 га, що більше на 1404,53 га, ніж декларує ПП «АГРО - ПРОГРЕС» (1046,85 га).
Поряд із цим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, підставою для зменшення від`ємного значення є висновки податкового органу щодо відсутності настання реальних наслідків за договором поставки 605 т насіння соняшнику, а не 13 585,99 т сільськогосподарських продукції. 
Підстави стверджувати, що земельних ділянок загальною площею 1046,85 га не достатньо для вирощування реалізованого на користь позивача насіння соняшнику у кількості 605 т. відсутні. 
За договором укладеним з ТОВ «БЕССАРАБІЯ ПЛЮС», вказане підприємство зобов`язувалось поставити позивачу, за квітень-травень 2024 року насіння соняшнику у обсязі 1 337,14 т.
Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних, ТОВ «БЕССАРАБІЯ ПЛЮС» з липня 2023 року по червень 2024 року у включно реалізовано сільськогосподарську продукцію в кількості 12 541,23 т.
Відповідно до звітності, що подається ТОВ «БЕССАРАБІЯ ПЛЮС» у наявні землі сільськогосподарського призначення площею 1 223,18 га.
Податковим органом здійснено розрахунок, що для вирощування та подальшої реалізації сільськогосподарських культур у кількості 12 541,23 т у ТОВ «БЕССАРАБІЯ ПЛЮС» повинні бути земельні ділянки загальною посівною площею для врожаю 2023 року не менше, ніж 4 074,57 га, що більше на 2 851,39 га, ніж декларує ТОВ «БЕССАРАБІЯ ПЛЮС» (1223,18 га).
Поряд із цим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, підставою для зменшення від`ємного значення є висновки податкового органу щодо відсутності настання реальних наслідків за договором поставки 1 337,14 т насіння соняшнику, а не 12 541,23 т сільськогосподарських продукції. 
Підстави стверджувати, що земельних ділянок загальною площею 1 223,18 га не достатньо для вирощування реалізованого на користь позивача насіння соняшнику у кількості 1 337,14 т. відсутні. 
Слід зауважити, що у всіх випадках, де контрагенти позивача позиціонують себе саме як виробники продукції (сільськогосподарських культур) податковий орган, за розрахункову величину для встановлення можливості виконання зобов`язань перед позивачем враховує не обсяги поставок здійснених на користь позивача, а загальні, задекларовані суб`єктом господарювання обсяг реалізованої продукції за календарний рік. 
Не враховуючи при цьому, на чию користь здійснено поставку, вид сільськогосподарської продукції та якого року врожай реалізованої продукції.
При цьому, податковий орган не заперечує наявність у таких суб`єктів господарювання сільськогосподарської техніки та працівників, однак вважає, що таких недостатньо на виробництва продукції у задекларованих упродовж року зобов`язаннях. 
Колегія суддів вважає за доцільне акцентувати увагу, що при вирішенні питання настання реальних наслідків за певним правочином слід надавати оцінку саме цьому правочину, тоді як акт перевірки свідчить, що висновки податкового органу зводяться до загального аналізу податкової звітності контрагентів позивача за рік, та інформації з податкових баз даних, на підстав чого перевіряючими викладено суб`єктивні припущення щодо наявності у такого суб`єкта господарювання реальної можливості виконати свої зобов`язання саме перед позивачем. 
Також, податковим органом зроблено висновки щодо відсутності настання реальних наслідків за правочинами укладеними з ПП «Агро-Прогрес», ТОВ «Кошик Господаря», ТОВ «Лідер Престиж», ТОВ «Є.С.Агро», СВП «Вознесенське», ПП «Укрінтерпостача», ТОВ «Летрейд», ТОВ «ММТ Агросфера», ТОВ «Пролісок», ПП «Агрохолдинг Афіна Паллада», ТОВ «Автотранс-Торг», ТОВ «Грейн Трейд Юг», ФОП ОСОБА_4 , ТОВ «Фреш Фрутс», ФОП ОСОБА_5 , ТОВ «Еко Процес», ТОВ «Садове-Агро», СФГ «Стек», ФГ «Прогрес», ТОВ «Нікспецтранс», ФГ «Міда-Агро», ПП «Ротор», ТОВ «Максим-Агро», ТОВ «МАгро», ТОВ «НВДЦ Агротех», ТОВ «Агро-Пан Трейдинг», ФГ «Якимівське-Агро», ПСП «Світанок», ТОВ «Санвалі», ТОВ «ПАЕК-Агро», ТОВ «Ліга 50», ФГ «Катруся 54», за якими позивачем також придбано зернові культури, за тією різницею, що такі не позиціонували себе виробниками продукції. 
При цьому, з пояснень представника позивача наданих у судовому засіданні судом встановлено, що здебільшого правочини із суб`єктами господарювання укладаються в електронному вигляді та підписуються сторонами за допомогою КЕП. 
Також, на запитання представника апелянта позивачем зауважено, що у товариства відсутня необхідність перевірки наявності у постачальника необхідної кількості сільськогосподарської продукції для поставки позивачу, оскільки оплата за товар здійснюється виключно після здійсненні його поставки та перевірки якості такого. 
Крім того, із змісту акту перевірки вбачається, що обґрунтовуючи позицію щодо відсутності настання реальних наслідків за правочинами укладеними з ТОВ «Кернел-Трейд» із наступними ПП «Агро-Прогрес», ТОВ «Бесарабія Плюс», ТОВ «Дорогинка-Агро», ТОВ «СВП «Єланецьке», ТОВ «Кошик Господаря», ТОВ «Багатопрофільна фірма ПІР», ТОВ «Агро Нова Груп», ТОВ «Омега», ТОВ «Лідер Престиж», ТОВ «Альфа Грейн Південь», ТОВ «Є.С.Агро», ПП «Грейн Юг», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП «Дар Ланів», СВП «Вознесенське», ТОВ «Білозаводський елеватор», ПП «Укрінтерпостача», ТОВ «Летрейд», ТОВ «ММТ Агросфера», ТОВ «Дос Агро», ОСОБА_3 , ТОВ «Агрофірма Цвіт», ТОВ «СВТ Агро», СФГ «Пегас», ФГ «Урса-Агро», СТОВ «Інгульське», ТОВ «Сільське КП «Сількомунгосп», «Пролісок», ФГ «Альфа», ТОВ «Згода», ПП «Агрохолдинг Афіна Паллада», ТОВ «Рокитне-Хлібопродукт», ТОВ «Шевченка», ТОВ «Велес-Агро М», ТОВ «Агрофірма Лан-СК», ФГ Смоляра О.А., ТОВ «Автотранс-Торг», ФГ «Вітязь-Агро», ТОВ «Кронос-Агро СП», ТОВ «Лани неньки», ТОВ «Грейн Трейд Юг», ТОВ «Мирівський елеватор», ФОП ОСОБА_4 , ТОВ «Фреш Фрутс», ФОП ОСОБА_5 , ТОВ «Еко Процес», ТОВ «Садове-Агро», СФГ «Стек», ФГ «Прогрес», ТОВ «Нікспецтранс», ФГ «Міда-Агро», ПП «Ротор», ТОВ «Максим-Агро», ТОВ «МАгро», ТОВ «НВДЦ Агротех», ТОВ «Агро-Пан Трейдинг», ФГ «Якимівське-Агро», ПСП «Світанок», ТОВ «Санвалі», ТОВ «ПАЕК-Агро», ТОВ «Ліга 50», ТОВ «Маркетхаус Україна», ФГ «Катруся 54» податковий орган вказує на існування щодо таких суб`єктів господарювання рішень про віднесення платника до ризикових. 
Поряд із цим, із змісту акту перевірки вбачається, що такі рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості приймались податковим органом вже після спірних взаємовідносин, а інформація чи такі рішення оскаржувались у судовому порядку відсутня. 
Також, податковим органом зроблено висновки про безпідставність формування податкового кредиту позивача за рахунок взаємовідносин з ТОВ «Білозаводський елеватор» та ТОВ «Мирівський елеватор №1» за договорами зберігання. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що 01.07.2021 між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Білозаводський елеватор» (зерновий склад) укладено договір № 0107-ЗБ/2021 надання послуг сушки, очищення та зберігання зерна на елеваторі.
У відповідності до умов такого договору поклажодавець зобов`язаний передати зерно (пшеницю, ячмінь, насіння соняшника, кукурудзу, ріпак, сорго), а зерновий склад прийняти його на зберігання на умовах, визначених договором. Визначено, що зерновий склад знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район (колишній Вовчанський район), смт. Білий Колодязь, вул. Заводська, 2. Кількість зерна, що передається на зберігання, його якісні показники та інші характеристики зазначаються у складських документах, що видаються зерновим складом поклажодавцю.
На підтвердження виконання зобов`язань за таким договором позивачем як до перевірки так і до суду надано копії податкових накладних, а саме від 29.02.2024 на загальну суму 9 869,70грн в тому числі ПДВ на суму 1 644,95 грн, від 31.03.2024 на загальну суму 10 550,36 грн в тому числі ПДВ на суму 1 758,39 грн від 30.04.2024 на загальну суму 10 210,03грн в тому числі ПДВ на суму 1 701,67 грн, від 31.05.2024на загальну суму 10 550,36 грн в тому числі ПДВ на суму 1 758,39 грнвід 30.06.2024на загальну суму 10 210,03 грн в тому числі ПДВ на суму 1 701,67 грн, відповідно до змісту вказаних податкових накладних позивачу надавались послуги, зберігання насіння соняшнику, пшениці та ячменю. Також, товариством надано акти надання послуг та рахунки на оплату. 
Крім того, відповідно до наданої до перевірки картки рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по контрагенту ТОВ «БІЛОЗАВОДСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» кредиторська заборгованість станом на 30.06.2024 становить 345 845,88 грн.
На засвідчення оплати за вказаним договором і перерахування коштів позивачем на рахунок ТОВ «Білозаводський елеватор» подано довідку із відображенням сум перерахувань у взаємозв`язку із номерами платіжних інструкцій і зазначенням рахунків, на підставі яких проведені оплати.
Слід зауважити, що не зважаючи на надання товариством до перевірки усієї первинної документації та залишена податковим органом без належної уваги, а будь-яка додаткова інформація не витребовувалась. 
Податковий орган стверджував завищення суми бюджетного відшкодування, заявленого на рахунок платника у банку позивачем у зв`язку із тим, що ТОВ «Білозаводський елеватор» за 2023 - 2024 роки не звітує по формі 4 ДФ та не подало звіт (податковий розрахунок земельного податку); а також через те, що територія цього підприємства, а саме - Харківська область, Вовчанський район, смт. Білий Колодязь, вул. Заводська, 2 з 24.02.2022 по 12.09.2022 тимчасово окупована російською федерацією, з 13.09.2022 по 09.05.2024 - територія можливого ведення бойових дій; з 10.05.2024 по 19.06.2024 - територія активних бойових дій, а з 20.06.2024 по теперішній час - територія активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. 
В підтвердження таких доводів податковий орган вказує, що зазначені обставини встановлено з наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022р. з змінами та доповненнями «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією». 
Поряд із цим, такі твердження податкового органу не відповідають змісту вказаного наказ, інформація щодо смт. Білий Колодязь, Вовчанський район, Харківська область, міститься виключно періоду з 24.02.2022 по 12.09.2022. 
Натомість, жодних доказів щодо не функціонування виробничих потужностей ТОВ «Білозаводський елеватор» у спірний період податковим органом не вказано ні у акті перевірки ні при апеляційному оскарженні. 
Тобто відповідач прийшов до висновку про відсутність фактичного здійснення названої операції через твердження про недостатність у ТОВ «Білозаводський елеватор» ресурсів для надання послуг, оскільки останнім не подавалася звітність за 2023-2024 року і розрахунок земельного податку, а також у зв`язку із припущеннями про пошкодження майна, яке зберігалося у відповідного контрагента під час перебування в окупації і відсутність актів списання пошкодженої продукції або ж інформації про сировинні втрати.
При цьому, податковий орган у акті зазначив, що у ТОВ «Білозаводський елеватор» наявні земельна ділянка, офіс і елеватор (підтверджено повідомленнями за формою №20-ОПП).
Докази наявності інформації про ТОВ «Білозаводський елеватор» у будь-якому кримінальному провадженні відсутні.
За результатами проведеної перевірки податковим органом зроблено висновки щодо безпідставного формування позивачем податкового кредиту за період квітень, травень, червень, липень, серпень 2024 року по взаємовідносинам з ТОВ «Мирівський елеватор №1»
Також, відповідно до матеріалів справи 25.05.2021 між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Мирівський елеватор №1» укладено договір № 43-Т про надання послуг приймання, сушки, зберігання та відпуску зернових, олійних культур та зерна кукурудзи. 
В підтвердження настання реальних наслідків за вказаним правочином, у спірний період, позивачем як до перевірки так і суду надано копії договору з додатками та додатковими угодами, копії податкових накладних, видаткових накладних, докази здійсення розрахунків за правочином. 
Відповідно до змісту акту перевірки, податковим органом зроблено висновки, що включенню до податкового кредиту не підлягають суми ПДВ сплачені лише у період взаємовідносин з квітня 2024 року по липень 2024 року на суму 362 300,01 грн, оскільки до Міжрегіонального управління надійшов лист ДПС від 28.06.2024 №2099/8 згідно з яким надано лист БЕБ від 25.06.2024 №11/6/4.4.1/14715-24, міститься наступна інформація, що у досудовому розслідуванні у КП 4202200000001468 від 21.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч.2 ст.205-1, ч.3 ст.209, ч.2 ст364, ч. І ст. 366, ч.2 ст.367 КК України встановлено групу осіб , організовану та підконтрольну ОСОБА_9 , який організував та впровадив злочинну діяльність із вказанням реєстраційних даних 500 підконтрольних підприємств, які сформували загальний обсяг схемного податкового кредиту близько 5 млрд гривень. Серед вигодоотримувачів злочинної схеми зазначено «Мирівський елеватор №1». 
Крім того, на переконання податкового органу позивачем безпідставно включено до складу податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ «Омега».
Як вбачається із наданих доказів, між позивачем та ТОВ «Омега» 28.12.2022 укладено договорів комплексного рекламного обслуговування № 96-М, відповідно до умов якого ТОВ «Омега» зобов`язувалось надати послуги з комплексного рекламного обслуговування.
Послуги надаються Замовнику шляхом проведення Рекламних кампаній. Під Рекламною кампанією з метою цього Договору розуміється транслювання аудіо/або відео записів реклами ( далі аудіо/відео -реклама) Замовника за допомогою технічних засобів Виконавця згідно встановленої Адресної програми (згідно Додатків до договору); розміщення рекламних матеріалів та/або популяризації торгівельних марок Замовника (розміщення спонсорських матеріалів).
Перелік Послуг, що надаються Виконавцем Замовнику, їх обсяги, строки виконання, вартість, порядок та строки оплати, а також інші умови в кожному конкретному випадку визначаються Сторонами у Додатках до даного Договору, які є його невід`ємною частиною. 
Позивачем як до перевірки так ідо суду надано копію вказаного договору з усіма додатками . 
Також, в підтвердження настання реальних наслідків, за спірний період, позивачем надано копії актів наданих послуг №21405 від 30.04.24, №21406 від 30.04.24, № 28024 від 31.05.24, №33648 від 30.06.24, №40386 від 31.07.24 на загальну суму ПДВ 362 300,01 грн відповідно до змісту яких ТОВ «Омега» у період квітень-липень 2024 року надавались послуги із розповсюдження рекламної інформації «Олія соняшникова ТМ «Любонька», «гриби шампіньйони різані, стерелізовані, торгової марки Marinado Pro 1 кг » за допомогою аудіоканалів виконавця, картку рахунку 63, згідно з якою розрахунки ыз вказаним контрагентом за означені послуги проведено у повному обсязі. 
Слід зауважити, що податковим органом не наведено жодних зауважень до наданої позивачем до перевірки первинної документації. 
Відповідно до змісту акту перевірки, податковим органом зроблено висновки, що включенню до податкового кредиту не підлягають суми ПДВ сплачені лише у період взаємовідносин з квітня 2024 року по липень 2024 року на суму 362 300,01 грн, оскільки до Міжрегіонального управління надійшов лист ДПС від 28.06.2024 №2099/8 згідно з яким надано лист БЕБ від 25.06.2024 №11/6/4.4.1/14715-24, міститься наступна інформація, що у досудовому розслідуванні у КП 4202200000001468 від 21.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч.2 ст.205-1, ч.3 ст.209, ч.2 ст364, ч. І ст. 366, ч.2 ст.367 КК України встановлено групу осіб , організовану та підконтрольну ОСОБА_9 , який організував та впровадив злочинну діяльність із вказанням реєстраційних даних 500 підконтрольних підприємств, які сформували загальний обсяг схемного податкового кредиту близько 5 млрд гривень. Серед вигодоотримувачів злочинної схеми зазначено ТОВ «ОМЕГА» (ЄДРПОУ 30982361). 
Як пояснив представник відповідача у судовому засіданні, що підставою для висновків про відсутність настання реальних наслідків за правочином з ТОВ «Омега» за період з квітня 2024 по липень 2024 стала виключно інформація про існування вказаного вище кримінального провадження, інші свідчення про неможливість вказаним суб`єктом господарювання виконати свої зобов`язання перед позивачем у податкового органу відсутні. 
Представником апелянта зауважено, що згадки про товариство в рамках кримінального провадження є негативною інформацією про таке товариство, та відповідно викликає сумніви щодо можливості здійснення ним господарської діяльності. 
Колегія суддів критично оцінює такі доводили податкового органу 
У постанові від 27.03.2018 року по справі № 816/809/17 Верховний Суд зазначає, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами. Аналізуючи правовідносини у зазначеній справі, Верховний Суд зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути й необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини першої статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту, є Кримінальний процесуальний кодекс України (далі - КПК України).
Відповідно до частини першої статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частина четверта статті 95 КПК України визначає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Таким чином, протоколи допиту чи пояснення, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.
Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, пояснення чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 16.01.2018 р. у справі № 2а-7075/12/2670, від 26.06.2018 р. у справі № 808/2360/17 та Верховним Судом України у постановах від 12.04.2016 р. у справі № 826/17617/13, від 05.03.2012 р. у справі № 21-421а11 та від 22.09.2015 р. у справі № 810/5645/14.
Як вбачається з наданих доказів, та пояснень представника апелянта наданих у судовому засіданні, кримінальне провадження про яке йде мова у БЕБ від 25.06.2024 №11/6/4.4.1/14715-24, порушено не щодо посадових осіб контрагента позивача, а в матеріалах такого лише є згадка про ТОВ «Омега» та ТОВ «Мирівський елеватор №1», таке провадження розпочато задовго до взаємовідносин, що мали місце із позивачем, а інформація про завершення такого кримінального провадження на даний час відсутня. 
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що контролюючим органом під час перевірки позивача фактично належним чином не досліджувались надані ним первинні документи по взаємовідносинам з відповідними контрагентами, що свідчить про формалізм проведеної контролюючим органом перевірки позивача, а також відсутність мети встановлення дійсного змісту взаємовідносин позивача з контрагентами, по яким в результаті спірними податковими повідомленнями-рішеннями донараховані податкові зобов`язання.
Натомість, дослідивши надані позивачем первинні документи, оформлені в результаті взаємовідносин з відповідним контрагентами, судом встановлено, що вони відповідають вимогам Кодексу, Закону № 996-XIV та Положення № 88, щодо їх складання, містять обов`язкові реквізити та підтверджують зміст здійснених господарських операцій. При цьому суд не вбачає дефектів їх складання, а відповідач не довів зворотного. 
Окрім того, податковим органом проігноровані та не спростовано належними і допустимими доказами доводи позивача, що він не використовує у своїй діяльності власні зернові склади, термінали чи олійні підприємства, а модель його господарської діяльності побудована на використанні послуг сторонніх зернових складів, портових терміналів, олійно-екстракційних заводів, що підтверджено документально. 
Отже, у взаємозв`язку з вищенаведеними обставинами та нормами, здійснивши юридичний аналіз зібраних у справі доказів суд встановив, що взаємовідносини позивача з контрагентами ґрунтувалися на договірних засадах, в межах яких складалися первинні документи. Усі первинні документи по взаємовідносинам з контрагентами надавалися відповідачу позивачем під час перевірки.
В акті перевірки контролюючим органом не наведені доводи щодо недоліків або неналежного складання первинних документів (невідповідність вимогам Закону № 996-XIV) по взаємовідносинам позивача з контрагентами.
Окрім того, господарські операції з контрагентами відображені позивачем належним чином у податковому та бухгалтерському обліку. Підписи представників позивача та контрагентів на первинних документах є достатнім та належним доказом приймання-передачі товарів/робіт/послуг, що свідчить про реальність таких господарських операцій. 
Будь-яких зауважень з посиланням на норми діючого на момент перевірки законодавства щодо дефектності первинних документів, складених за результатами взаємовідносин позивача з контрагентами, відповідачем не наведено. 
При цьому суд критично сприймає висновки контролюючого органу про нереальність (безтоварність) господарських операцій позивача з контрагентами, сформовані на підставі аналізу зібраної узагальненої податкової інформації про контрагентів, а не оцінці складених за результатами господарських операцій первинних документів. 
Як вірно зауважено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, податковим органом не наведено зауважень до змісту і форми наданих під час перевірки первинних документів з контрагентами. Окрім того, висновки акту перевірки не спростовують фактичного руху активів позивача за договірними відносинами зі зазначеними контрагентами. 
Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати контрагентом у ланцюгу постачання податку до бюджету, а відтак якщо останній не виконав свого обов`язку передбаченого податковим законодавством або мінімізував свої податкові зобов`язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-замовника права на отримання податкової вигоди у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту (постанови Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 826/7270/18, від 24.01.2018 у справі №824/942/13, від 14.03.2018 у справі №803/1198/16).
Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19, що висновки про відсутність у контрагентів трудових та матеріальних ресурсів зроблено контролюючим органом на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, однак така податкова інформація носить виключно інформативний характер. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій є безпідставними, оскільки фактично надані Товариством до перевірки первинні документи не були проаналізовані в акті перевірки, а тому така інформація не відповідає критерію юридичної значимості та не є допустимим і достовірним доказом у розумінні процесуального закону. Така інформація сама собою не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається відповідач.
Виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, та податкового кредиту можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків (постанови Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 826/11879/13-а, від 12.06.2018 у справі №802/1155/17-а, від 12.06.2018 у справі № 2а-1484/12/1370 тощо).
Відсутність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутсорсингу (оренда персоналу). 
Податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах щодо контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону (постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №804/939/16).
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, норм податкового законодавства та правових позицій Верховного Суду, суд доходить висновків про те, що наведені відповідачем в акті перевірки висновки є необґрунтованими та не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на формування витрат та податкового кредиту по взаємовідносинам з відповідними контрагентами. 
З наведених вище мотивів та враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає спірні податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають критеріям правомірності та підлягають скасуванню в силу своєї протиправності.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
З огляду на викладене, враховуючи надану позивачем первинну документацію колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач  	О. О. Беспалов	
Суддя 	В. Ю. Ключкович	
Суддя	А. Б. Парінов 	

(Повний текст постанови складено 19.01.2026)