Справа №591/5505/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О.В.	
Номер провадження 33/816/939/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. , за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Грищука Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Грищука Д.В. на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. 

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн., - 
В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він 17.05.2025 р. о 14:00 год у м. Суми по вул. Басівська, 6, керував автомобілем Renault Megane, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6820, показник 0,76 проміле, з яким ОСОБА_1 не погодився, однак прослідувати до найближчого закладу охорони здоров`я категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Грищук Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 25.06.2025 року, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку у відсутністю діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначене в протоколі інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам по справі, бо ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, та не відмовлявся від його проходження, а отже поліцейський повинен був скласти протокол за порушення п. 2.9 а ПДР, а не п. 2.5 ПДР. 
Зазначав, що судом першої інстанції не взято до уваги та не надано жодної оцінки, що всупереч настанови на експлуатацію газоаналізатора Drager Alcotest 6820, а саме не починати тест раніше, ніж через 15 хвилин після прийому алкоголю, оскільки реальні залишки алкоголю в ротовій порожнині можуть призвести до некоректних показань та можуть залишатися після вживання ароматичних напоїв, аерозолів для освіження рота на спиртовій основі, ліків і крапель, працівниками патрульної поліції не було дотримано 15 хвилинного терміну, оскільки перед початком огляну на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вживав електронну цигарку, яка фактично містить в собі аерозоль. 
Вказував, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідно до відеозаписів ОСОБА_1 пройшов тест лише з п`ятої спроби, а це є фактично ознаками гіпервентиляції легень, що заборонено інструкцією з використання алкотестера, оскільки впливає на правильність його показників. 
Таким чином, аналізуючи викладені порушення при використанні газоаналізатора, слід дійти до висновку, що результат тестування з однієї сторони є недопустимим доказом у справі, а з іншої сторони вказує на те, що саме ці порушення призвели до некоректної робити приладу при його використанні, який показав результат огляду 0,76 проміле. Однак суд першої інстанції на вказані порушення безпідставно уваги не звернув. 
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, всупереч нормам ст. 245 КУпАП, розглянув справу про адміністративне правопорушення без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. 
У призначене судове засідання 29.12.2025 о 08.30 год особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, проте, його захисник -адвокат Грищук Д.В., вважав за можливе здійснити апеляційний розгляд у відсутність його підзахисного. 
А тому, доповівши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Грищука Д.В. на підтримку апеляційних доводів та вимог, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №333695 від 17.05.2025, складеним відповідно до вимог ст. ст. 254, 256 КУпАП, в якому належним чином викладені встановлені судом обставини правопорушення;
- роздруківкою результату тестування на алкоголь за допомогою газоаналізатора Alkotest 6820, згідно якої результат тесту – 0,76 проміле;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відповідно до якого ОСОБА_1 від підпису відмовився, прослідувати до закладу охорони здоров`я відмовився; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 
- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, здійсненими згідно зі ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», якими зафіксовані такі факти: зупинка працівниками поліції транспортного засобу Renault Megane, н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 з причини технічної несправності (не працював правий «стоп-сигнал»), наявність у водія характерних ознак алкогольного сп`яніння, процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду, подальша незгода ОСОБА_1 з результатами огляду, пропозиція працівників поліції стосовно проходження огляду в медичному закладі, роз`яснення відповідних наслідків та категорична відмова ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі. 
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Доводи захисника щодо неправильної кваліфікації дій особи, апеляційний суд вважає безпідставними виходячи з наступного. Так, згідно зі ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, у разі незгоди водія з результатом огляду на місці зупинки, він зобов`язаний пройти такий огляд у медичному закладі.
Як вбачається з відеозапису, після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, водій висловив незгоду з його результатами та категорично відмовився від проходження огляду в медичному закладі, тобто він фактично ухилився від встановленої законом процедури огляду, що за своїми правовими наслідками становить склад правопорушення у вигляді відмови від проходження огляду. 
За таких обставин, інкримінування порушення вимог п. 2.5 ПДР є обґрунтованим, оскільки стан алкогольного сп`яніння не набув статусу доведеного факту через незгоду самого водія, а доводи про відсутність у діях особи складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю спростовуються дослідженими доказами. Порушень процедури огляду, які б могли свідчити про відсутність складу правопорушення, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Щодо доводів апелянта про недотримання 15-хвилинного інтервалу після використання електронної сигарети перед застосуванням приладу «Drager», то апеляційний суд зазначає наступне. 
Будь-які сумніви у достовірності результатів технічного засобу, викликані зовнішніми чинниками (палінням, вживанням ліків тощо), мають бути усунуті шляхом проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Відповідно до ст. 266 КУпАП, саме огляд у лікаря є остаточним етапом процедури у разі незгоди водія з показниками приладу на місці зупинки.
З досліджених судом відеозаписів нагрудних камер поліцейських вбачається, що водій, висловивши незгоду з результатом тесту, категорично відмовився від проходження огляду в медичному закладі. Таким чином, питання точності роботи приладу «Drager» у даному випадку не має вирішального значення, оскільки правопорушення полягає у самому факті відмови від встановленого порядку огляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійним складом адміністративного правопорушення та не потребує доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння. 
За таких обставин, суд першої інстанції правильно виходив з того, що предметом доказування у цій справі є саме факт відмови від огляду, який належним чином зафіксований у матеріалах справи, а тому склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є повністю доведеним, а рішення суду першої інстанції - законним та обґрунтованим.
Стосовно доводів захисника про порушення інструкції з використання алкотестера, через здійснення п`яти спроб тестування, що нібито призвело до гіпервентиляції легень та викривлення результатів, то апеляційний суд вважає їх безпідставними виходячи з наступного. 
Так, процесуальне значення результату технічного засобу «Drager» у даній справі є обмеженим, оскільки водій з ним не погодився. Відповідно до ст. 266 КУпАП та Порядку №1103, у разі виникнення будь-яких сумнівів у коректності тестування на місці (зокрема через технічні особливості приладу чи стан легень водія), особа має беззаперечне право на огляд у закладі охорони здоров`я.
З наявних у матеріалах справи відеозаписів вбачається, що незважаючи на складнощі при проведенні тесту на місці та отриманий результат, водій відмовився від пропозиції поліцейських пройти огляд у лікаря. Оскільки правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП інкриміновано особі саме в частині відмови від проходження огляду (п. 2.5 ПДР), то можлива неточність приладу «Drager» через кількість спроб видиху не спростовує склад адміністративного правопорушення. Навпаки, відмова водія від медичного огляду унеможливила підтвердження чи спростування результатів тесту, що є свідомим ухиленням від виконання законної вимоги поліцейського. Таким чином, доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Тому з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовилася від проходження встановленої законом процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 25.06.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Грищука Д.В. на цю постанов – без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.