ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2026  	Справа №607/10759/23 Провадження №1-кп/607/562/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області 
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , 
за участю:
секретарів судового засідання: ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення - прокурорів ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 ,
з боку захисту - захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження №62022140140000106 від 25.11.2022 щодо
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тернополі, громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_1 , одружений, на утриманні має одну малолітню дитину, інспектор ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України
установив:

згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 251 о/с від 26.03.2020 ОСОБА_11 призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі – ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів, крім інших, відносяться органи Національної поліції та інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
В силу дії вказаної норми ОСОБА_11 є працівником правоохоронного органу, наділеним владними повноваженнями та в межах своєї компетенції зобов`язаний захищати права і свободи громадян, пред`являти вимоги, приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, та відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України є службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади.
Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі – Закон), поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 42 Закону поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати, крім інших, заходи примусу у вигляді фізичного впливу (сили), яким являється застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.
Згідно зі ст. 44 Закону поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.
Крім того, відповідно до ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню; кожна людина має право на особисту недоторканість; кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.
Статтею 1 Закону визначено, що Національна поліція України (поліція) – це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
У своїй діяльності, згідно ст. 3 Закону, поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами ІНФОРМАЦІЯ_5 , іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі ст.ст. 6-8 Закону поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.
Відповідно до ст. 18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини. Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.
Статтею 3 цього Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь, поліцейські несуть кримінальну відповідальність відповідно до закону. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.
Окрім того, відповідно до п. 1.4 Розділу 1 посадової інструкції інспектора взводу №2 роти №3 батальйону ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.09.2020 № 2011 (надалі - посадова інструкція), з якою 01.10.2020 ознайомлений ОСОБА_11 , у своїй діяльності інспектор взводу керується Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», законом України «Про запобігання корупції» та іншими законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, наказами ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_7 , Положенням про Департамент патрульної поліції, цією інструкцією, іншими наказами, розпорядженнями та дорученнями керівництва за винятком тих, що порушують Конституцію України та закони України, або є явно незаконними та злочинними.
Серед основних завдань та обов`язків інспектора взводу (п. 2.1 Розділу 2 посадової інструкції) є зокрема: припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження; розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосування заходів адміністративного впливу до правопорушників у випадках та спосіб, які передбачені законодавством; затримання осіб на підставах і в порядку, передбачених законодавством, а також доставлення затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення (у визначених законодавством випадках), до підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_7 та/або суду.
Згідно з п. 2.4 Розділу 2 посадової інструкції, інспектор взводу під час несення служби зобов`язаний зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також Присяги поліцейського; поважати і дотримуватись прав та свобод людини і громадянина, обмежувати їх лише у спосіб та у випадках, що встановлені законом; під час спілкування з громадянами дотримуватися правил поведінки та професійної етики.
Інспектор взводу під час несення служби з метою виконання завдань має право, серед іншого: застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби та вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених законодавством (п. 3.1 Розділу 3 посадової інструкції).
Відповідно до п. 4.1 Розділу 4 посадової інструкції інспектор взводу несе відповідальність, зокрема, за неякісне або несвоєчасне виконання посадових завдань та обов`язків. Інспектор взводу у разі неналежного виконання своїх посадових обов`язків несе кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до законодавства.
Однак, незважаючи на свою обізнаність з вимогами вищезазначеного законодавства та посадової інструкції, ОСОБА_11 перевищив свої службові повноваження як працівника органу ІНФОРМАЦІЯ_7 за таких обставин.
Так, 01.04.2022 інспектор взводу №2 роти №3 батальйону ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 із поліцейським взводу №2 роти №3 батальйону ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 несли службу в складі екіпажу « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на службовому автомобілі марки «HYUNDAI SONATA», н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні). 
У цей день приблизно о 20:00 на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» надійшло звернення невідомої особи із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду на 158 км автомобільної дороги М-30 «Стрий – Умань – Дніпро – Ізварине (через м.м. Вінницю, Кропивницький)», яка пролягає через с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, яке для опрацювання направлено наряду ІНФОРМАЦІЯ_4 » у складі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Надалі, 01.04.2022 приблизно о 20:33, прибувши на місце події, поліцейська ОСОБА_12 , згідно з вимогами ст. 40 Закону та п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 18.12.2018 № 1026, ввімкнула наданий їй нагрудний відеореєстратор VB400 серійний номер № 474471 у положення «запису» та спільно з ОСОБА_11 почали з`ясовувати обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Поліцейські встановили, що до вчинення дорожньо-транспортної пригоди причетний водій транспортного засобу марки «OPEL VIVARO», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 .
Того ж дня приблизно о 20:34 ОСОБА_11 , будучи працівником правоохоронного органу, виходячи за межі наданих йому прав та службових повноважень, діючи умисно, без будь-яких законних на те підстав та пояснень своїх дій, в порушення вищевказаних вимог законодавства, підійшов до учасника дорожньо-транспортної пригоди – ОСОБА_9 , який у той час розмовляв по телефону, та безпідставно застосував щодо нього фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні одного удару лівою ногою в область зовнішньої частини правого стегна та одного удару правою рукою в область живота ОСОБА_9 , внаслідок чого потерпілому спричинено біль та ображено особисту гідність. 

Обвинувачений ОСОБА_11 , на початку судового розгляду під час виконання судом вимог ст. 348 КПК України, вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, не визнав.
Однак, в ході судового розгляду свою позицію змінив, визнавши повністю свою винуватість згідно обвинувачення та щиро розкаявся у вчиненому.
Так, під час допиту судом, обвинувачений надав показання про те, що подія відбулася у квітні 2022 року на автодорозі М-30 «Стрий – Ізварине» у період початку повномасштабного вторгнення. У цей час він разом з напарницею здійснював патрулювання вказаної ділянки дороги. Від громадян надійшло повідомлення про те, що у проміжок часу з 19:00 до 20:30 перевернувся бус. Прибувши за вказаним місцем, вони транспортного засобу не виявили, після чого отримали інше повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду в с. Смиківці поблизу магазину. Прибувши на місце події, обвинувачений побачив бус та людей у кількості приблизно 4-5, серед яких перебував чоловік з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У подальшому було встановлено, що цією особою є ОСОБА_9 – водій транспортного засобу. Визнає, що наніс потерпілому удар в ділянку живота. Надалі поліцейські спілкувалися з громадянами, які підтвердили, що саме ОСОБА_9 керував транспортним засобом та що саме вони викликали поліцію. У зв`язку з виявленими у водія ознаками алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, після чого було складено адміністративні матеріали за фактом дорожньо-транспортної пригоди та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
На запитання прокурора обвинувачений пояснив, що 01.04.2022 перебував на місці ДТП під час виконання службових обов`язків, працював інспектором взводу № 2 роти № 3 ІНФОРМАЦІЯ_4 у званні старшого лейтенанта поліції. Також зазначив, що застосування ним фізичної сили було зумовлено емоційним станом, пов`язаним із початком повномасштабного вторгнення, відчуттям негативу та збентеження, оскільки в умовах війни він зіткнувся з водієм, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Повідомив, що на той момент не усвідомлював повною мірою своїх дій, однак переосмислив вчинене.
У судових дебатах обвинувачений зазначив, що відшкодував потерпілому завдану шкоду, попросив у нього вибачення. Також просив взяти до уваги те, що його дружина не має можливості працювати у зв`язку із захворюванням дитини, яка потребує постійного догляду, а мати є пенсіонером. Просив не призначати йому реальне покарання. Щиро розкаявся. 
В останньому слові також розкаявся у вчиненому, просив по можливості залишити на службі. Обіцяв, що більше таке не повториться.
Стороною обвинувачення під час судового розгляду, на підтвердження винуватості ОСОБА_11 згідно обвинувачення, було надано ряд доказів та матеріалів кримінального провадження, а також заявлено для допиту потерпілого ОСОБА_9 та чотирьох свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . В подальшому прокурор ОСОБА_8 відмовився від допиту двох останніх свідків.
У судових дебатах прокурор ОСОБА_8 просив визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади в органах Національної поліції на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Відповідно до ст. 54 КК України просив позбавити обвинуваченого спеціального звання – старший лейтенант поліції. 
Потерпілий ОСОБА_9 , крім надання показань по суті кримінального правопорушення, в одному з останніх судових засідань повідомив, що примирився з обвинуваченим, претензій до нього не має, просив суворо не карати, застосувати положення ст. 75 КК України, про що подав відповідну заяву (т. 2, а. 76). На запитання прокурора потерпілий пояснив, що його думка змінилася, оскільки обвинувачений відшкодував йому моральну шкоду. Заява написана ним добровільно, без будь-якого тиску.
Захисник впродовж судового провадження заявив: 
- скаргу на незаконні дії та рішення прокурора (в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України) (т. 1, а. 30-62), в якій просив: визнати незаконними рішення та дії старшого прокурора групи прокурорів у даному кримінальному провадженні ОСОБА_16 про висунення обвинувачення ОСОБА_11 до вирішення двох клопотань сторони захисту про проведення процесуальних дій; визнати незаконною постанову від 15.06.2023 цього прокурора про відмову у задоволенні клопотань сторони захисту, оскільки вона прийнята після висунення обвинувачення ОСОБА_11 . 
У задоволенні цієї скарги судом 19.07.2023 було відмовлено (т. 1, а. 71-72);
- клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів (в порядку ч. 1 ст. 333 КПК України) – до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у якій ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП (№ справи 607/4512/22), що знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_9 , з можливістю їх вилучення. Клопотання аргументоване, зокрема тим, що прокурор не надав суду усі матеріали вказаної справи про адміністративне правопорушення, які стосуються того, що потерпілий ОСОБА_9 заперечує своє керування транспортним засобом та порушення правил дорожнього руху, а застосування до нього фізичної сили пов`язує із намаганням поліцейських заставити погодитись з результатами огляду на стан сп`яніння, що суперечить його показанням, наданим суду в даному кримінальному провадженні. Захисник зазначає, що наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_9 намагався уникнути адміністративної відповідальності, стверджуючи, що до нього працівники поліції застосували фізичну силу (т. 2, а. 49-52).
Ухвалою суду від 26.11.2025 вказане клопотання було задоволено частково, тобто надано захиснику тимчасовий доступ до запитуваних документів з можливістю виготовлення їх копій.
Однак, в судовому засіданні 06.01.2026 захисник подав клопотання про дослідження поданих ним ряду документів, які стосуються особи обвинуваченого, у якому також заявив про те, що зважаючи на змінену позицію обвинуваченого щодо визнання вини, відмовляється від надання інших доказів та заявлення клопотань.
У судових дебатах захисник підтримав позицію свого підзахисного, а щодо міри покарання, то погодився із прокурором.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини відповідно до обвинувачення, його винуватість також доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, які разом з іншими процесуальними документами досудового розслідування, були дослідженні під час судового розгляду:
- показаннями під час допиту в суді потерпілого  ОСОБА_9 , згідно з якими 01.04.2022 у вечірній час він вчинив правопорушення, а саме не надав переваги в русі транспортному засобу, у зв`язку з чим з`їхав з дороги. На місце події було викликано працівників поліції. Прибула патрульна поліція у складі двох осіб – чоловіка та жінки. Працівники поліції просили у нього пред`явити документи, зокрема посвідчення водія та техпаспорт. Оскільки подія відбувалася поблизу магазину, на місці зібралося багато людей. Повідомив, що зателефонував дружині, аби повідомити про ситуацію. У цей момент один із працівників поліції – чоловік – спочатку наніс йому удар ногою в ділянку стегна, після чого вдарив правою рукою у живіт, унаслідок чого він присів. Після цього поліцейська почала запитувати, чи йому погано та чи необхідно викликати швидку медичну допомогу. Він відповів, що йому боляче, та повідомив, що поліцейський його вдарив. У відповідь на це чоловік-поліцейський зазначив, що ніхто його не бив.
На запитання прокурора потерпілий повідомив, що подія відбулася у с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області. До вказаної події він жодного разу не бачив зазначених поліцейських. Станом на сьогодні йому відомо, що працівником поліції, який застосував до нього фізичну силу, є ОСОБА_11 . Заперечив, що під час події проявляв неповагу чи поводився агресивно. Пояснив, що під час телефонної розмови з дружиною чоловік-поліцейський неодноразово вимагав припинити дзвінок, вимкнути телефон та нікому не телефонувати, однак він продовжував розмову. Вважає, що саме це стало причиною застосування до нього фізичної сили. Між ударами поліцейський знову висловлював вимоги припинити телефонну розмову. Удар кулаком був нанесений у праву частину живота. Після цього до нього фізичної сили більше не застосовували. Перебуваючи надалі на місці події, потерпілий запитав, з якої причини поліцейський завдав йому удару, на що отримав відповідь, що його ніхто не бив. 
На запитання захисника потерпілий відповів, що він звертався до ДБР із заявою про вчинення щодо нього протиправних дій інспектором поліції ОСОБА_11 . Водночас зазначив, що звернувся із заявою не одразу, оскільки не мав такого бажання, а точну дату звернення не пам`ятає. Повідомив, що з громадською організацією « ІНФОРМАЦІЯ_10 » та з її представниками не стикався. Також підтвердив, що 01.04.2022 перебував у стані алкогольного сп`яніння, вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнавав, керував автомобілем «Opel Vivaro», н.з. НОМЕР_2 , у якому перебував сам. Зі слів потерпілого, перед інкримінованою подією автомобіль протягом кількох хвилин перебував перекинутим на бік, після чого він відновив його рух. Інкримінована подія відбулася в центрі села, поблизу магазину, у зв`язку з чим на місці зібралося багато людей, у тому числі відвідувачі магазину. Зазначив, що жінка-поліцейська здійснювала відеофіксацію події. Повідомив, що до медичної установи щодо отриманих тілесних ушкоджень не звертався, а також, що слідчим та прокурором йому не пропонувалося пройти судово-медичну експертизу. Пояснив, що як на місці події, так і в суді визнавав свою вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, повідомив, що вперше чує про існування письмових заперечень, поданих до ІНФОРМАЦІЯ_11 у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, в яких він фактично заперечує свою вину у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння та зазначає, що працівник поліції змушував його визнавати вину шляхом застосування фізичної сили. Заперечив подання таких заперечень, а також повідомив, що акт огляду відеозапису, долучений до зазначених заперечень, ним не подавався. З відеозаписом він ознайомився лише в ДБР. Також повідомив, що особа ОСОБА_14 йому не відома;
- даними витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 251 о/с від 26.03.2020, яким призначено по ІНФОРМАЦІЯ_12 , батальйон, рота №3, взвод № 2, лейтенанта поліції ОСОБА_11 інспектором;
- посадовою інструкцією інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону ІНФОРМАЦІЯ_4 , затверджена наказом ДПП від 28.09.2020 № 2011, з якою ОСОБА_11 ознайомився 01.10.2020, яка містить положення, процитовані вище у викладі встановлених судом обставинах кримінального правопорушення, порушення яких ставиться йому у вину (п. 1.4 Розділу 1, п. 2.1 Розділу 2, п. 2.4 Розділу 2, п. 3.1 Розділу 3, п. 4.1 Розділу 4);
- даними Розстановки сил та засобів роти №3 батальйону ІНФОРМАЦІЯ_12 з 20:00 01.04.2022 до 08:00 02.04.2022, затвердженої начальником ІНФОРМАЦІЯ_13 01.04.2022, згідно яких патруль з позивним « ОСОБА_17 » на транспортному засобі марки «HYUNDAI SONATA», н.з. НОМЕР_3 , в зоні оперативного реагування а/д М-19, складався із поліцейського ОСОБА_12 та інспектора ОСОБА_11 ; 
- відомостями, що містяться у витягу від 25.05.2023 із системи «АРМОР» про те, що 01.04.2022 о 20:18 надійшло повідомлення з лінії 102, що звернулась анонімна особа та повідомила, що у с. Смиківці на розвилці відбулась ДТП, а саме автомобіль «Опель», н.з. НОМЕР_4 , перевернувся, водій в нетверезому стані. Дане повідомлення зареєстровано в ЄО за № 1088 від 01.04.2022 ІНФОРМАЦІЯ_14 . Відправлено зокрема патруль Д-Юпітер-0204 УПП д/н 3223. Рапорт Управління патрульної поліції в Тернопільській області поліцейського ОСОБА_12 від 01.04.2022 22:41: «прибувши за вказаною адресою, було виявлено тз Opel Vivaro, днз НОМЕР_2 , який знаходився на узбіччі а/д М-30158 км під керуванням водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_15 . При спілкуванні із вищевказаним водієм, було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Останньому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події, на що останній погодився. Результат огляду станови 2,16 % (проміле), з результатом згоден. На водія складено протокол серії ААБ № 258440 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, протокол серії ААБ № 258686 за ч. 5 ст. 122 КУпАП...»;
- даними протоколів про адміністративне правопорушення серї ААБ №№: 258686 та 258440, від 01.04.2022, згідно із якими ОСОБА_9 01.04.2022 о 20:47 на а/д М-30 «Стрий-Ізварине» 158 км, с. Смиківці, керував транспортним засобом марки «OPEL VIVARO», н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, а також не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, змусив водія автомобіля «MAN», н.з. НОМЕР_5 , різко гальмувати та змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію;
- відомостями, що містяться у протоколі огляду відеозаписів від 06.06.2023 та в його додатку – фототаблиці, а також у DVD-R дисках, відтворених в судовому засіданні, відповідно до яких об`єктом огляду є відеозаписи, вилучені 25.04.2023 під час тимчасового доступу до речей і документів – матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_9 та з яких вбачається зокрема таке: один з відеозаписів: Video ID: 7b66578cb0a9d432eb2289a73d7e, початок запису: 01.04.2022 20:33:55, кінець: 01.04.2022 20:34:23, записано: ОСОБА_12 , ID реєстратора 474471, створено: 04.04.2022 16:20:30 by 0011038 ОСОБА_13 ; з 10 с відеозапису вмикається відеозапис, знятий з нагрудної камери співробітника поліції, на 12 с відеозапису (реальний час відеозйомки 20:33:58) особа, яка здійснює відеофіксацію, підходить до трьох осіб чоловічої статі, які знаходяться поблизу автомобіля та вітається жіночим голосом: «Добрий вечір» та запитує: «Хто водій транспортного засобу?». Чоловік з телефоном в руці відповідає: «Я». Надалі вказано особа жіночої статі запитує в двох інших чоловіків: «Хто ви?». Чоловік з телефоном в руках в цей час комусь зателефонував та сказав: «Ало» і відразу відійшов він неї на кілька кроків. Надалі чоловічий голос запитує: «Де той водій?», а особа жіночої статі звертається до водія: «Лишіть той телефон, з нами поспілкуйтесь». Після цього, о 20:34:14 чоловік у форменому одязі співробітника поліції підійшов до водія, який спілкувався по телефону, та з вимовою: «Спершу отако н...й» наніс йому один удар лівою ногою у область зовнішньої частини правого стегна. Водій запитав: «Чого ви мене копаєте?». Відразу після цього, о 20:34:17 чоловік у форменому одязі співробітника поліції наніс ще один удар правою рукою в область живота водія, від якого останній зігнувся та відійшов на кілька кроків назад. Чоловік у форменому одязі співробітника поліції знову промовив: «Лиши н...й. Перше отако б...ь». Чоловік з телефоном запитав: «Для чого ви мене б`єте?».
На інших відеозаписах, записаних аналогічним чином, зафіксовано зокрема складання протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_9 , а також спілкування чоловіка у форменому одязі співробітника поліції та водія, який тримається за живіт, та каже: «Ви мене вдарили і мені погано». Водій ще кілька разів наголосив, що чоловік – поліцейський його копнув, однак той заперечував;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.05.2023 із фототаблицею та картою флеш-пам`яті «Micro-SD», відповідно до яких потерпілий ОСОБА_9 , в присутності понятих, за участі статиста, показав, як саме 01.04.2022 приблизно о 20:00 на 158 км автодороги М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине (через м.м. Винницю, Кропивницький)» особа чоловічої статі у форменому одязі співробітника поліції наніс йому один удар лівою ногою в область зовнішньої сторони правого стегна та один удар правою рукою в область живота;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , наданими нею у судовому засіданні, відповідно до яких 2022 році ввечері вона отримала повідомлення про ДТП на автодорозі в с. Смиківці. Разом із напарником вона прибула на місце події. Пам`ятає, що було скупчення людей, серед яких перебував водій транспортного засобу. Працівники поліції опитували громадян щодо обставин події. Водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, після чого працівниками поліції проводився відповідний огляд.
На запитання прокурора свідок повідомила, що станом на 01.04.2022 працювала поліцейською у роті №3. Повідомила, що рація, планшет та камера видаються працівникам поліції для несення служби. Камера кріпиться у зручному для поліцейського місці, де вона може надійно триматися. Точного місця кріплення вона не пам`ятає, однак припускає, що на передній частині тулуба. Після надходження виклику вони разом із напарником ОСОБА_11 прибули службовим автомобілем на автодорогу в напрямку м. Хмельницького. На місці події встановили, що ДТП сталася за участю буса та фури. Було шумно, громадяни скаржилися на неадекватну поведінку водія буса, яка, за їхніми словами, полягала в тому, що він перекинув транспортний засіб та перебував у нетверезому стані. Надалі працівники поліції опитували очевидців, встановлювали учасників ДТП, перевіряли документи. Подія фіксувалася на нагрудну відеокамеру, оскільки оформлялися адміністративні матеріали. Зазначила, що поліцейські вмикають камеру під час спілкування з водіями, ознайомлення з їхніми правами. Пояснила, що працівники поліції не мають доступу до перегляду відеозаписів, оскільки працівники відділу ІТ-технологій завантажують відео на сервер та переглядають. Після кожної зміни поліцейські здають службове обладнання. Хоча поліцейський технічно може вмикати та вимикати камеру, можливості перегляду відеозапису він не має. Також повідомила, що не пам`ятає, чи надходили скарги на дії працівників поліції, чи скаржився водій на спричинення йому тілесних ушкоджень, а також чи повідомляв про біль. Не пам`ятає, чи тримався ОСОБА_9 за живіт. Під час оформлення адміністративних матеріалів та перебування на місці події вона не пам`ятає, чи запитував водій буса, з якої причини йому було завдано ударів. Адміністративні матеріали оформлювалися безпосередньо на місці події, свідок була присутня під час їх оформлення, однак не пам`ятає, хто саме їх складав – вона чи її напарник. Повідомила, що того дня її нагрудна відеокамера була увімкнена, проте не пам`ятає, коли саме. Також зазначила, що ОСОБА_9 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 130, 124 КУпАП, однак точну правову кваліфікацію не пам`ятає. 
На запитання захисника свідок відповіла, що не пам`ятає, чи була увімкнена одна чи дві бодікамери під час події. Пояснила, що бодікамери не здійснюють безперервний запис, видаються працівникам поліції для несення служби та постійно змінюються. Зазначила, що при отриманні бодікамери працівники поліції розписуються у відповідному журналі, тоді як після завершення зміни камери здаються до відділу без проставлення підпису. Вона особисто не видавала будь-які відеозаписи, здійснені на бодікамеру. Також пояснила, що наступного дня ця ж камера могла бути видана іншому працівнику поліції. Повідомила, що станом на час події номер її службового жетона був 0172576. Крім того, зазначила, що на місці події перебувало декілька осіб, однак не пам`ятає, чи здійснював хтось із них відеозйомку на мобільний телефон. Пояснила, що пам`ятає факт виклику ще одного екіпажу поліції, однак не пригадує, чи він прибув на місце події. Зазначила, що у разі ДТП на території району може приїжджати екіпаж районного управління поліції, після чого визначається належність ділянки обслуговування, проте не пам`ятає, чи прибували того дня працівники РУП. Зазначила, що не бачила моменту нанесення будь-яких ударів ОСОБА_9 ;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , наданими нею у судовому засіданні, відповідно до яких на момент події працювала у ІНФОРМАЦІЯ_16 , однак точно не пригадує, чи обіймала вона посаду інспектора з особливих доручень чи тимчасово виконувала обов`язки начальника відділу. До її службових повноважень, серед іншого, входили: отримання від працівників поліції адміністративних матеріалів, формування адміністративних справ, направлення їх до суду, а також виконання інших завдань. Зазначила, що до технічних приладів відеофіксації та процесу перенесення даних вона відношення не має, оскільки цими питаннями займається відділ ІТ. Пояснила, що відділ ІТ здійснює завантаження відеозаписів у хмарне сховище, до якого має доступ відділ, у якому вона працювала, після чого відеозаписи переносяться на диск та долучаються до матеріалів справи. При цьому перегляд відеозаписів під час формування справ вона не здійснює у зв`язку із значним обсягом роботи та відсутністю в цьому необхідності. За її словами, передавалося вже готове відео, яке вона долучала до матеріалів справи. Також повідомила, що станом на той час була знайома з ОСОБА_11 , який працював інспектором роти №3. Зазначила, що відомості про те, хто саме отримував нагрудну відеокамеру та заступав на зміну, наявні у відділі ІТ.
На запитання захисника свідок пояснила, що у протоколі міститься відмітка про здійснення відеофіксації. Вона повідомляла відділ ІТ про необхідність надання відеозапису за конкретну дату, однак не пригадує, чи складала рапорт саме щодо цієї події. Пояснила, що кожен працівник відділу, у якому вона працювала, має свій доступ до хмарного сховища з метою запису відеозаписів на диск. Для отримання відео у відділі ІТ працівники вказують у рапорті прізвище, ім`я, по батькові особи, статтю, дату та час події, або ж звертаються із терміновим усним запитом. Зазначила, що відмітки в журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів із стаціонарної системи її відділ не здійснює. За її словами, такі відмітки, ймовірно, веде відділ ІТ. Також пояснила, що у хмарне сховище відділ ІТ завантажує папку, яка може містити декілька відеофайлів. Повідомила, що у разі надходження адвокатського запиту виключно про надання відеозапису, такий запит розписується на відділ ІТ. Якщо ж адвокатський запит стосується як адміністративних матеріалів, так і відеозапису, він розписується на два відповідні відділи. Також зазначила, що на момент події начальником відділу ІТ був ОСОБА_15 .
Наведені докази, із врахуванням поданих прокурором процесуальних документів кримінального провадження (витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань; постанов про доручення проведення досудового розслідування від 25.11.2022, 25.01.2023; постанови про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 30.11.2022; супровідного листа керівника слідчого відділу до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Львові, № 17989-22/к/11-038858/22 від 18.10.2022 про направлення за належністю звернення в.о. директора ГО « ІНФОРМАЦІЯ_17 » ОСОБА_18 , адресоване Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини про вжиття заходів для притягнення до відповідальності працівника поліції, який наносить два удари чоловіку згідно долученого до звернення відеозапису «  ІНФОРМАЦІЯ_18 »; доручення слідчого № 12-414271вих-23 від 09.04.2023 про проведення службового розслідування; супровідного листа заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.03.2023 № 1653/41/33/03-2023 про надсилання висновку службового розслідування, витягів з наказів про призначення на посади поліцейських, їхніх службових характеристик; висновку службового розслідування від 02.03.2023, яким підтверджено вчинення 01.04.2022 ОСОБА_11 дисциплінарного проступку; ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_9 від 12.04.2023 № 607/6317/23 про тимчасовий доступ до речей та документів – до матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_9 ; протоколу від 25.04.2023 тимчасового доступу до речей та документів з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді; постанови про визнання речей та предметів речовими доказами у кримінальному провадженні від 06.06.2023; супровідного листа № 3393/41/33/01-2023 від 25.05.2023 начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про надання запитуваних прокурором документів з додатками), оцінені судом як належні, допустимі, достовірні, а їх сукупність – достатньою, для визнання обвинуваченого винуватим поза розумним сумнівом у межах висунутого обвинувачення.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 365 КК України, - перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, а саме: позицію сторін щодо покарання; відсутність обставин, які б обтяжували покарання, та вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.
Також суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого – раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; позитивно характеризується за місцем служби; його дитині, 2020 року народження, встановлено певний діагноз (згідно виписки № 102-Д із медичної карти від 01.12.2025 та висновку № ІРЦ-85301/2025/667973 від 29.10.2025), який вимагає зусиль батьків щодо її лікування та реабілітації; дружина хворіє (перенесла два оперативних втручання та потребує певної терапії згідно з консультаційним висновком спеціаліста від 28.10.2025); має матір пенсійного віку.
Крім цього, встановлено наявність пом`якшуючих покарання обставин, згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України: щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Виходячи із: обставин, що пом`якшують покарання; наведених вище відомостей про особу обвинуваченого та позиції сторін, зокрема потерпілого, щодо покарання, суд приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_11 без відбування покарання, тому приймає рішення про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням відповідно до положень ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку на три роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_11 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 цієї статті.
З огляду на характер кримінального правопорушення, вчинення якого невід`ємно пов`язане із посадою обвинуваченого - інспектора ІНФОРМАЦІЯ_19 , суд вважає, що додаткове покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення, у виді позбавлення права обіймати посади в органах ІНФОРМАЦІЯ_7 , слід призначити.
Також, керуючись положеннями ст. 54 КК України та встановленими фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, який має спеціальне звання поліції, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення про позбавлення цього звання. 
Саме таке покарання відповідатиме меті, передбаченій ст. 50 КК України, а саме сприятиме виправленню обвинуваченого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами.
Долю речових доказів вирішити згідно із ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади в органах ІНФОРМАЦІЯ_7 на строк 3 (три) роки.
Позбавити ОСОБА_11 , згідно із ст. 54 КК України, спеціального звання «старший лейтенант поліції».
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_11 в період дії іспитового строку покласти на уповноважений орган пробації за місцем його проживання.
Речові докази: два оптичні диски DVD-R, вилучені під час тимчасового доступу до речей і документів 25.04.2023, - залишити при матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддя	ОСОБА_1