ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 23-з/803/2197/25 Справа № 196/607/25 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 листопада 2025 року                                                        м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро заяву захисника Бойка Юрія Олександровича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про відвід судді Дніпровського апеляційного суду Руденка В.В. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
20 листопада 2025 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява захисника Бойка Ю.О. про відвід судді Руденка В.В. від участі у розгляді апеляційної скарги захисника Бойка Ю.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року.
       Заява подана на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК), а саме, що у цій справ наявні обставини, що викликають сумнів у неупередженості судді Руденка В.В.
       Захисник вказує, що суддя Руденко В.В. називає себе суддею Дніпровського апеляційного суду, в той час, як на таку посаду не призначався, а є лише тимчасово відрядженим з Луганського апеляційного суду до Дніпровського апеляційного суду, тобто називає себе тим, ким не є насправді.
Зазначає, що суддею Руденко В.В. не забезпечено відкритість, визначеність та передбаченість судового процесу з розгляду апеляційної скарги. 
Також зазначає, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості про постановлення суддею Руденко В.В. рішень про рух справи та хід апеляційного провадження, а також про залучення до участі у справі прокурора та про порядок вивчення та оцінки доказів у справі, це свідчить про перешкоджання в доступі до правосуддя особі, яку притягнуто до відповідальності, створює упередженість суду та перешкоджає виконанню завдань КУпАП.
Також зазначає, що суддя першої інстанції та суддя Руденко В.В. є суддями Луганської області, що перешкоджають виконанню завдань КупАп.
       В судове засідання захисник Бойко Ю.О. не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
       Суддя Руденко В.В. обізнаний з часом та датою розгляду його відводу, в судове засідання не з`явився, письмові пояснення щодо заяви не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 81 КПК при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні
       Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши підстави для відводу судді Руденка В.В., доходжу висновку про відсутність підстав для задоволення заяви захисника, виходячи з наступного.
       Кодекс України про адміністративні правопорушення не регламентує поняття «відвід судді» та процесуальну форму його вирішення. 
       Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
       Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі- ЄКПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
       Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
       Як слідує з рекомендацій Ради суддів України, сформульованих у п. 4 рішення № 34 від 06.06.2017 (далі — Рішення РСУ), у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією. 
       Найближчою за змістом правового регулювання суспільних відносин, що виникають у межах справ про адміністративні правопорушення, є КПК.
       Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
       Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК відвід повинен бути вмотивованим. 
       Захисник мотивує відвід не виконанням суддею у справі про адміністративне правопорушення низки норм, передбачених КПК України.
       Проте з такими доводами неможливо погодитись, оскільки вони ґрунтуються на власному, помилковому тлумаченні захисником положень КПК, КУпАП, рішень Європейського суду з прав людини та рішень Конституційного Суду України.
       Згідно з законодавством України дане правопорушення є адміністративним. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП (п. 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 208/712/19). 
       Таким чином, відсутність в ЄДРСР судових рішень, про які він зазначає у заяві про відвід, не є підставою для відводу судді.
       Пунктом першим статті 6 ЄКПЛ кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відтак безсторонність суду, зміст якої полягає у відсутності упередженості або необ`єктивності, є однією з гарантій, покликаних забезпечити загальну справедливість судового провадження. Дотримання її відповідно до усталеної практики ЄСПЛ встановлюється за двома критеріями: суб`єктивним та об`єктивним.
       Безсторонність за суб`єктивним критерієм означає, що суддя не виявляв особистої упередженості або зацікавленості у результатах розгляду справи. Особиста безсторонність презюмується доти, доки з урахуванням поведінки та/або особистих переконань конкретного судді не буде доведено протилежного. 
       Об`єктивна безсторонність вимагає забезпечення самим судом, зокрема його персональним складом, достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви в його об`єктивності та неупередженості (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 56)). 
       У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, підлягає перевірці наявність або відсутність переконливих фактів, які можуть викликати сумнів у його безсторонності. Це означає, що під час з`ясування питання про існування причин припускати небезсторонність судді вирішальною є не позиція заінтересованої сторони, а обґрунтованість відповідного побоювання. Об`єктивний критерій зазвичай стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 56).
       Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N 4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п. 66, 67).
       Матеріали провадження не містять жодних даних про можливу необ`єктивність чи упередженість судді Руденка В.В., про які зазначає захисник в своїй заяві. 
       Також, не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що суддя Руденко В.В. називає себе суддею Дніпровського апеляційного суду, в той час, як на таку посаду не призначався, а є лише тимчасово відрядженим з Луганського апеляційного суду до Дніпровського апеляційного суду, тобто називає себе тим, ким не є насправді, оскільки відповідно до Рішення Голови Верховного Суду від 12 серпня 2022 року № 378/0/149/22 на підставі ст. 55, п. 56 розділу ХІІ “Прикінцеві та перехідні положення” ЗУ “Про судоустрій і статус суддів” суддю Луганського апеляційного суду Руденка В.В. відряджено до Дніпровського апеляційного суду для здійснення правосуддя. Таким чином, суддя Луганського апеляційного суду Руденко В.В. наразі здійснює правосуддя від імені Дніпровського апеляційного суду.
       Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що відомості, зазначені в заяві захисника Бойка Ю. О. про відвід судді Руденка В.В. не можуть свідчити про упередженість судді і не виключають його участь у здійсненні апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції у цій справи, у зв`язку з чим наведені захисником доводи щодо відводу є безпідставними, а тому у задоволенні заяви захисника слід відмовити.
Керуючись статтями 7, 294 КУпАП, статтями 75, 80, 81 КПК апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні заяви захисника Бойка Юрія Олександровича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про відвід судді Дніпровського апеляційного суду Руденка В.В. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун