ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 року м. Дніпро Справа № 904/2308/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Мороза В.Ф., Верхогляд Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Мілєва І.В.) від 19.06.2025 р. у справі № 904/2308/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Контиго-Сервіс", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг
про стягнення 68 807,62 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Контиго-Сервіс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція" про стягнення 68 807,62 грн, з яких: 40 752,00 грн – основний борг, 4 350,77 грн – 3 % річних, 23 704,85 грн – інфляційні втрати.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 070721 від 07.07.2021.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 р. у справі № 904/2308/25:
- позов задоволено в повному обсягу;
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція" (50055, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вантажна, буд. 8, офіс 1, ідентифікаційний код 36607407) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Контиго-Сервіс" (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Бородича Леоніда, буд. 15, офіс 213/1, ідентифікаційний код 42928386) 71 835,62 грн, а саме: 68 807,62 грн, з яких: 40 752,00 грн - основний борг, 4 350,77 грн – 3 % річних, 23 704,85 грн - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Не погодившись з цим рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 р. у справі № 904/2308/25 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсягу.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, зазначає наступне:
- стверджує, що позивачем в односторонньому порядку збільшено вартість товару за специфікаціями на суми податку на додану вартість, що, на переконання апелянта, суперечить п. 10.1. договору;
- вважає, що строк оплати товару не настав, відповідно стягнення боргу є передчасним, а стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за період з вересня 2021 року суперечить нормам матеріального права.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2025 р., для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді – Чередка А.Є., суддів –Мороза В.Ф., Верхогляд Т.А.
На підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із відпусткою судді Верхогляд Т.А. - члена колегії суддів, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2025 року, та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2025 р., для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Чередка А.Є., суддів - Мороза В.Ф., Дарміна М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 р. у справі № 904/2308/25 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Контиго-Сервіс" подано до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 р. у справі № 904/2308/25 – без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень проти доводів апеляційної скарги позивач, зокрема, зазначає наступне:
- вважає, що доводи скаржника щодо неправомірного нарахування позивачем ПДВ не можуть бути прийняті до уваги, оскільки за договорами поставки норми Податкового кодексу України встановлюють нарахування ПДВ, як обов`язкового загальнодержавного податку, яке здійснюється суб`єктами господарювання, що використовують загальну систему оподаткування, якими є позивач і відповідач;
- також вважає неприйнятними доводи скаржника щодо ненастання строків оплати за отриманий товар, оскільки товар був прийнятий відповідачем без зауважень. В матеріалах справи міститься досудова вимога № 1403/1 від 14.03.2025, якою відповідачу було встановлено 7-денний строк для оплати за поставлений товар, що відповідає приписам ч. 3 ст. 530 ЦК України щодо виконання вимоги кредитора, який відповідачем був порушений, у зв`язку з чим нарахування 3 % річних та інфляційних втрат здійснювалось позивачем після спливу цього строку.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція" подано до Центрального апеляційного господарського суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому апелянт зазначає, що ним не оскаржується правомірність нарахування ПДВ, а оскаржується правомірність збільшення позивачем вартості товару. Також апелянт вказує на те, що надіслана позивачем досудова вимога отримана ним 07.04.2025, отже, вважає, що нарахування позивачем інфляційних втрат за період з 01.09.2021 по 01.04.2025 та 3 % річних за період з 30.08.2021 по 15.04.2025 є безпідставним та суперечить нормам матеріального права.
На підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу справи, а саме вихід на роботу судді Верхогляд Т.А., та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суд від 09.02.2026 р., справу передано раніше визначеному складу суду у складі головуючого судді - Чередка А.Є., суддів - Мороза В.Ф., Верхогляд Т.А.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 07.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Контиго-Сервіс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція" (покупець) було укладено договір поставки № 070721 (далі - договір).
Постачальник приймає на себе зобов`язання відповідно до умов цього договору поставити покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення та / або товари народного споживання (надалі - продукція, товар), а покупець зобов`язується відповідно до умов цього договору прийняти цей товар і сплатити його (п. 1.1. договору).
Найменування, кількість, якісні та інші характеристики товару, його ціна вказуються в специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору (п. 1.2. договору).
Ціни на товар, визначені за домовленістю сторін, встановлюються в національній валюті України і вказуються в специфікаціях до цього договору на відповідну партію товару (п. 2.1. договору).
Ціна товару відповідає рівню звичайних цін, що складися на ринку на момент поставки (п. 2.2. договору).
Загальна сума договору складається з суми доданих до нього специфікацій (п. 2.5. договору).
Оплата проводиться покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий (поточний) рахунок постачальника в національній валюті України (п. 6.1. договору).
Оплата товару покупцем здійснюється на підставі рахунків або рахунків-фактур, виставлених постачальником, на умовах платежу, зазначеного у специфікаціях (п. 6.3. договору).
У випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним в Україні законодавством (п. 8.1. договору).
Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021 (п. 10.7. договору).
У разі невиконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, він вважається пролонгованим на строк до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.8. договору).
Сторони підписали специфікацію № 1 до договору (а.с. 8), в якій погодили товар, що підлягає поставці та погодили умови оплати: передоплата 100 %.
Також сторони підписали специфікацію № 2 до договору (а.с. 8), в якій погодили товар, що підлягає поставці, та погодили умови оплати: передоплата 100 %.
Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 40 752,00 грн з ПДВ, на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками видаткові накладні:
- № 13 від 20.08.2021 про поставку товару на суму 21 840,00 грн з ПДВ (а.с. 15);
- № 16 від 13.10.2021 про поставку товару на суму 18 912,00 грн з ПДВ (а.с. 9).
Позивач зазначає, що жодних рекламацій щодо кількісних та якісних показників товару від покупця не надходило, товар був прийнятий без жодних зауважень.
Позивач виставив відповідачу рахунки:
- № 12 від 20.08.2021 на суму 21 840,00 грн з ПДВ (а.с. 16);
- № 15 від 13.10.2021 на суму 18 912,00 грн з ПДВ (а.с. 10).
Відповідно до п. 6.3. договору оплата товару покупцем здійснюється на підставі рахунків або рахунків-фактур, виставлених постачальником, на умовах платежу, зазначеного у специфікаціях.
Як вказано вище, в специфікаціях № 1 та № 2 сторони погодили умови оплати: передоплата 100 %.
Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору за поставлений товар не сплатив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 40 752,00 грн.
Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу вимогу, в якій вимагав сплатити заборгованість. В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної вимоги позивач надав до суду копії описів вкладення, накладних Укрпошти та фіскальних чеків (а.с. 13-14). Однак, як зазначає позивач, відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.
Вирішуючи спір у цій справі, місцевий господарський суд встановив, що невиконання відповідачем зобов`язання з оплати отриманого товару за договором підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з чим дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, трьох процентів річних та інфляційних втрат є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню. 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, з огляду на наступне.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України)
За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України).
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).
Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).
Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України).
Як вказано вище, в специфікаціях № 1 та № 2 сторони погодили умови оплати: передоплата 100 %.
Враховуючи вищевикладене, строк оплати поставленого позивачем товару за видатковими накладними:
- № 13 від 20.08.2021 на суму 21 840,00 грн є таким, що настав 20.08.2021;
- № 16 від 13.10.2021 на суму 18 912,00 грн є таким, що настав 13.10.2021.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).
Доказів оплати поставленого товару в сумі 40 752,00 грн відповідач не надав.
Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що позивачем в односторонньому порядку збільшено вартість товару за специфікаціями на суми податку на додану вартість, що, на переконання апелянта, суперечить п. 10.1. договору.
Однак судова колегія відхиляє ці доводи апелянта, з огляду на таке.
Так, в пункті 2.1. договору сторони узгодили, що ціни на товар, визначені за домовленістю сторін, встановлюються в національній валюті України і вказуються в специфікаціях до цього договору на відповідну партію товару.
Згідно зі специфікацією № 1 від 07.07.2020 р. до договору сторони домовилися про поставку товару, зокрема: Фарба ХВ-785 (сіра, темно-сіра), та узгодили його ціну за кг у розмірі 36,40 грн без ПДВ. 
Згідно зі специфікацією № 2 від 12.10.2021 р. до договору сторони домовилися про поставку товару: Фарба ХВ-785 (RAL 7026), та узгодили його ціну за кг у розмірі 39,40 грн без ПДВ.
З видаткової накладної № 13 від 20.08.2021 р. вбачається, що позивачем поставлено, а відповідачем прийнято без зауважень товар: Фарба ХВ-785 (сіра, темно-сіра), кількістю 500 кг, за ціною 36,40 грн без ПДВ, на загальну суму 18 200,00 грн без ПДВ, та разом з ПДВ на суму 21 840,00 грн.
З видаткової накладної № 16 від 13.10.2021 р. вбачається, що позивачем поставлено, а відповідачем прийнято без зауважень товар: Фарба ХВ-785 (RAL 7026), кількістю 400 кг, за ціною 39,40 грн без ПДВ, на загальну суму 15 760,00 грн без ПДВ, та разом з ПДВ на суму 18 912,00 грн.
Таким чином, товар був прийнятий позивачем за видатковими накладними, в яких вартість товару вказана з урахуванням податку на додану вартість, без зауважень.
Отже, судова колегія зауважує, що хоча в специфікаціях сторони і не визначали окремо вартість товару з урахуванням податку на додану вартість, покупець, приймаючи товар, мав усвідомлювати, що товар постачається із донарахуванням на відповідну суму ПДВ до ціни, зазначеної у специфікації. 
За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 40 752,00 грн.
Окрім суми основного боргу позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача 3 % річних за загальний період з 30.08.2021 по 15.04.2025 у розмірі 4 350,77 грн та інфляційні втрати за загальний період з вересня 2021 року по березень 2025 року у розмірі 23 704,85 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Місцевим господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3 % річних та встановлено, що він виконаний правильно.
Згідно перерахунку, виконаного місцевим господарським судом, розмір інфляційних втрат є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Пред`явлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглянув вимоги про стягнення інфляційних втрат в заявленому позивачем розмірі.
Отже, місцевий господарський суд визнав правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 4 350,77 грн та інфляційних втрат у розмірі 23 704,85 грн, з чим також погоджується судова колегія.
При цьому, з огляду на умови договору судова колегія відхиляє твердження апелянта про те, що строк оплати товару за договором не визначений, а відлік строку на оплату поставленого товару почався з моменту пред`явлення вимоги про оплату цього товару.
Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на приписи частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, проте, судова колегія зауважує, що цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання. Такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. 
Судова колегія враховує, що у специфікаціях до договору сторони визначили умови оплати – передоплату 100 %.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач свої обов`язки за договором виконав належним чином, здійснивши поставку обумовленого товару відповідачеві.
Враховуючи зазначене, а також те, що сторони в договорі погодили 100 % попередню оплату товару, судова колегія вважає, що в даному випадку строк оплати поставленого товару за договором настав негайно після прийняття цього товару відповідачем, незалежно від того, чи пред`явив йому позивач пов`язану з цим вимогу. При цьому, передбачена договором та законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 907/65/18 та постанові Верховного суду від 25.07.2022 у справі № 925/264/21.
За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено настання строку оплати за поставлений товар та прийнято вмотивоване рішення щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 68 807,62 грн, з яких: 40 752,00 грн – основний борг, 4 350,77 грн – 3 % річних, 23 704,85 грн – інфляційні втрати. 
З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 р. у цій справі відсутні.
Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 4 542,00 грн слід покласти на останнього.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 р. у справі № 904/2308/25 – залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 р. у справі № 904/2308/25 – залишити без змін. 
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Монтажспецконструкція".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко 

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Т.А. Верхогляд