ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2025 року                                                                    Справа № 906/967/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Маціщук А.В. 

секретар судового засідання Черначук А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 16 вересня 2025 року (повний текст складено 22 вересня 2025 року, суддя Шніт А.В.)                                                  по справі № 906/967/23 
за позовом  ОСОБА_1 
до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі                                Філії  "Столичний  лісовий  офіс"  Державного  спеціалізованого  господарського  підприємства "Ліси України"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична біржа"
про зобов`язання вчинити дії та стягнення штрафу
за участю представників сторін:
від Органу виконання, Позивача та Третьої особи - не з`явилися;
від Відповідача - Якименко М.М..

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа – підприємець Гаврилюк Володимир Григорович (надалі - Позивач) звернувся до Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” в особі Філії “Білокоровицьке лісове господарство” Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” (надалі – Відповідач) з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 25 січня 2024 року, просив: витребувати у Відповідача та передати майно, а саме: необроблену деревину стандартизовану в лот, с.Круглі лісоматеріали, Сосна, в загальному об`ємі 80 куб.м., зокрема: лісоматеріали круглі породи Сосна, група діаметрів 25-29, довжина 3-6 м, клас якості  “В”, всього – 10 куб.м.; лісоматеріали круглі породи Сосна, група діаметрів 30-34, довжина 3-6 м, клас якості  “В”, всього – 10 м.куб; лісоматеріали круглі породи Сосна, група діаметрів 35-39, довжина 3-6 м, клас якості “В”, всього – 5 куб.м.; лісоматеріали круглі породи Сосна, група діаметрів 40-49, довжина 3-6 м, клас якості  “В”, всього – 5 куб.м.; лісоматеріали круглі  породи Сосна, група діаметрів 25-29, довжина 3-6 м, клас якостi “С”, всього – 25 куб.м.; лісоматеріали круглі породи Сосна, група діаметрів 30-34, довжина 3-6 м, клас якості  “С”, всього – 15 куб.м.; лісоматеріали круглі породи Сосна, група діаметрів  35-39, довжина 3-б м, клас якості “С”, всього – 5 куб.м.; лісоматеріали круглі породи Сосна, група діаметрів 40-49, довжина 3-6 м, клас якості “С”, всього – 5 куб.м., реалізовану під час аукціону 2 лютого 2023 року та набуту Позивачем відповідно до договору купівлі-продажу необробленої деревини №45 від 2 лютого 2023 року, а також про стягнення з Відповідача 2 909 грн штрафу за невиконання умов договору купівлі-продажу необробленої деревини №45 від 2 лютого 2023 року.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 5 грудня 2023 року поміж іншого, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю “Українська енергетична біржа” (надалі – Третя особа) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідача (том 1, а.с. 121-122).
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 11 березня 2024 року в справі №906/967/23 в задоволенні позову відмовлено (том 3, а.с. 23-27).
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 травня 2024 року апеляційну скаргу Позивача на рішення суду першої інстанції від 11 березня 2024 року в справі №906/967/23 задоволено; рішення Господарського суду Житомирської області від 11 березня 2024 року скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено; постановлено витребувати у Відповідача та передати Позивачу майно, а саме: необроблену деревину стандартизовану в лот, с.Круглі лісоматеріали, Сосна, в загальному об`ємі 80 куб.м., реалізовану під час аукціону 2 лютого 2023 року та набуту Позивачем відповідно до договору купівлі-продажу необробленої деревини №45 від 2 лютого 2023 року; стягнуто з Відповідача на користь Позивача 2909 грн штрафу за невиконання умов договору купівлі-продажу необробленої деревини №45 від 2 лютого 2023 року.
Водночас, 4 липня 2024 року на виконання вищезазначеної постанови апеляційного господарського суду від 29 травня 2024 року Господарським судом Житомирської області видано відповідні накази.
Ухвалою місцевого господарського суду  від 27 березня 2025 року частково задоволено заяву Фізичної особи-підприємця Гаврилюка Максима Володимировича про заміну сторони (вх.№01-44/2895/24 від 10 жовтня 2024 року); замінено стягувача Фізичну особу-підприємця Гаврилюка Володимира Григоровича у наказах Господарського суду Житомирської області №906/967/23 від 4 липня 2024 року на правонаступника - Гаврилюка Максима Володимировича (надалі - Стягувач).

30 червня 2025 року за вх.№01-19/82/25 через систему "Електронний суд" надійшла скарга Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (надалі – Скаржник) на дії державного виконавця, відповідно до якої Скаржник просив суд:
·          визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Олевського відділу державної виконавчої служби у Коростенському  районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Островського Валерія Анатолійовича (надалі – Орган виконання) від 14 травня 2025 року про відкриття виконавчого провадження №78067194 на виконання наказу Господарського суду Житомирської області №906/967/23 від 4 липня 2024 року;
·           зобов`язати Орган виконання  усунути порушення (поновити порушене право заявника), а саме: закінчити виконавче провадження №78067194 із одночасним скасуванням всіх вжитих заходів (винесених рішень) щодо примусового виконання у межах ВП №78067194 і повернути стягувачеві наказ  суду першої інстанції №906/967/23 від 4 липня 2024 року.

Обгрунтовуючи свої вимоги Скаржник вважає, що у Органу виконання не було правових підстав для прийняття до виконання наказу Господарського суду Житомирської області №906/967/23 від 4 липня 2024 року шляхом винесення постанови від 14 травня 2025 року про відкриття виконавчого провадження №78067194 у зв`язку тим, що виконавчий документ не містить обов`язкових реквізитів, передбачених частиною 1  статті 4 Закону України  "Про виконавче провадження" та оскільки виконавче провадження відкрито не за місцем проживання, перебування боржника - юридичної особи або знаходженням майна.
Ухвалою  суду першої інстанції від 16 вересня 2025 року   відмовлено в задоволенні скарги Відповідача.
  Мотивуючи дану ухвалу,    місцевий господарський суд виходив, зокрема з того, що   перевіривши доводи Скаржника щодо зазначення у виконавчому провадженні боржником Відповідача незважаючи на передачу 31 грудня 2024 року активів та пасивів вказаної філії. Вказує, що на момент пред`явлення виконавчого документа до виконання (13 травня 2025 року) та на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №78067194 (14 травня 2025 року) боржником за наказом Господарського суду Житомирської області №906/967/23 від 4 липня 2024 року був Відповідач, а лише 2 червня 2025  року на підставі ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №906/967/23 замінено Відповідача - новим відповідачем (скаржником).
З огляду на вищевстановлене, суд першої інстанції виснував, що Орган виконання при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження №78067194, правомірно визначив боржником Відповідача (Державне спецiалiзоване господарське пiдприємство "Лiси України" в особi Фiлiї "Білокоровицьке лiсове господарство" Державного спецiалiзованого господарського пiдприємства "Лiси України").
Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Скаржник звернувся до  апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою задоволити скаргу Скаржника.
Мотивуючи дану апеляційну скаргу Скаржник  звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що  виконавчий документ не містить обов`язкових реквізитів, передбачених частиною 1 статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження". Також Скаржник зауважив, що виконавче провадження відкрито не за місцем проживання, перебування боржника - юридичної особи або знаходженням майна, оскільки, боржником у виконавчому провадженні №78067194 зазначено Відповідача, однак 31 грудня 2024 була проведена передача активів та пасивів на балансових та позабалансових рахунках, матеріалів лісовпорядкування та документів, які підтверджують речові права на земельні ділянки, нерухоме майно та інше Скаржнику. Скаржник також зазначає, що якщо філія передала свої активи до моменту відкриття виконавчого провадження, то вона не володіє майном, на яке можна звернути стягнення, не є відповідальною особою у розумінні виконавчого провадження, а відтак не може реалізувати або захищати права чи обов`язки боржника/стягувача.
Скаржник зауважив, що в порушення вищезазначених норм наказ Господарського суду Житомирської області №906/967/23 від 4 липня 2025 року не містить обов`язкових реквізитів, а саме: - повне найменування юридичної особи – боржника, його місцезнаходження; - прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові стягувача, адреси місця проживання чи перебування (для фізичних осіб); - ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника.
На переконання апелянта заява про примусове виконання рішення не є виконавчим документом в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», а тому, через невідповідність виконавчого документу, відповідно до пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» наказ №906/967/23 мав бути повернений стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.
Скаржник зауважив, що боржником в даній справі є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», офіційно зареєстрована адреса: 01601, м. Київ. вул. Руставелі Шота, 9А. З огляду на вказане вважає, що  виконавче провадження відкрито не за місцем проживання, перебування боржника - юридичної особи або знаходженням майна. Зазначає, що виконавчим округом Органу виконання є Олевськ та в минулому Олевський район, тоді як Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» зареєстроване за адресою: 01601, м. Київ. вул. Руставелі Шота, 9А. За відсутності доказів місцезнаходження та наявності майна у боржника у виконавчому провадженні №78067194 у виконавчому окрузі, на території якого здійснює діяльність Орган виконання, на переконання апелянта у державного виконавця не було правових підстав для прийняття до виконання виконавчого документа шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 травня 2025 року.

Ухвалою Північно–західного апеляційного господарського суду  від 24 жовтня 2025 року  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Скаржника.
Ухвалою  апеляційного господарського суду  від 10 листопада  2025 року проведення підготовчих дій закінчено, призначено розгляд апеляційної скарги на 24 листопада 2025 року об 14:00 год..
Ухвалою суду апеляційної інстанції від  24 листопада 2025 року  клопотання представника Скаржника про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; призначено розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
В судове засідання від 24 листопада 2025 року представники Органу виконання, Позивача та Третьої особи не з`явилися, та про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомили. 
Водночас,   суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1   статті 120 Господарського процесуального кодексу України, що вказує на те, що   ухвалою суду від 10 листопада  2025 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.
Разом з тим суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначено статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, що по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу   України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.     
В силу дії частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Окрім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відтак, колегія апеляційного господарського суду вбачає можливим розглядати дану апеляційну скаргу без участі представників Органу виконання, Позивача та Третьої особи за наявними в матеріалах справи доказами.
В судовому засіданні від 24 листопада 2025 року, яке проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, представник Скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою задоволити дану скаргу. Представник Скаржника  зазначив, що  виконавчий документ не містить обов`язкових реквізитів, передбачених частиною 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження". Також представник зауважив, що виконавче провадження відкрито не за місцем проживання, перебування боржника - юридичної особи або знаходженням майна, оскільки, боржником у виконавчому провадженні №78067194 зазначено Відповідача, однак 31 грудня 2024 була проведена передача активів та пасивів на балансових та позабалансових рахунках, матеріалів лісовпорядкування та документів, які підтверджують речові права на земельні ділянки, нерухоме майно та інше. Представник  зазначив, що якщо філія передала свої активи до моменту відкриття виконавчого провадження, то вона не володіє майном, на яке можна звернути стягнення, не є відповідальною особою у розумінні виконавчого провадження, а відтак не може реалізувати або захищати права чи обов`язки боржника чи стягувача. Представник Скаржника зауважив, що наказ Господарського суду Житомирської області №906/967/23 від 4 липня 2025 року не містить обов`язкових реквізитів, а  повного найменування юридичної особи – боржника, його місцезнаходження; прізвища, ім`я та, за наявності, по батькові стягувача, адреси місця проживання чи перебування (для фізичних осіб); ідентифікаційний код.
Заслухавши пояснення представника Скаржника, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду доходить висновку, що апеляційну скаргу Скаржника слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. При цьому колегія виходила з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, 4 липня 2024 року на виконання постанови апеляційного господарського суду від 29 травня 2024 року місцевим господарським судом видано відповідні накази.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27 березня 2025 року частково задоволено заяву Стягувача про заміну сторони (вх.№01-44/2895/24 від 10 жовтня 2024 року); замінено Позивача у наказах суду першої інстанції №906/967/23 від 4 липня 2024 року на правонаступника – Стягувача.
13 травня 2025 за вх.№1406 до Органу виконання надійшла заява Стягувача від 12 травня 2025 року (том 5, а.с. 100-101). У даній заяві про примусове виконання рішення (том 5, а.с. 100-101), Стягувач повідомив Орган виконання, що згідно ухвали місцевого господарського суду  від 27 березня 2025 року по справі №906/967/23 замінено Позивача на його правонаступника – Стягувача в наказі №906/967/23 від 4 липня 2024 року (про витребування у Відповідача та передачу Стягувачу майна, а саме: необроблену деревину стандартизовану в лот, с.Круглі лісоматеріали, Сосна, в загальному об`ємі 80 куб.м.).
Разом з тим, у вказаній заяві зазначені також відомості щодо місця проживання Стягувача - та його реєстраційний номер облікової картки платника податків, а також наявні відомості про адресу; реквізити боржника (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 9А; ідентифікаційний код 44768034).
Крім того, у вказаній вище заяві Стягувач повідомив Орган виконання, що згідно договору купівлі-продажу необробленої деревини №45 від 2 лютого 2023 року місцем передачі товару є склад продавця: село Білокоровичі Олевського району Житомирської області.
           14 травня 2025 року Органом виконання  винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №78067194 з виконання наказу Господарського суду Житомирської області №906/967/23 від 4 липня 2024 року про витребування у Відповідача та передачу Позивачу майна, а саме: необроблену деревину стандартизовану в лот, с.Круглі лісоматеріали, Сосна, в загальному об`ємі 80 куб. м.) (том 5, а.с.109-110).
Окрім того, ухвалою апеляційного господарського суду від 2 червня 2025 року задоволено клопотання Скаржника про заміну сторони її правонаступником у справі №906/967/23; замінено Відповідача його правонаступником – Скаржником (том 5, а.с. 34-37).
30 червня 2025 року за вх.№01-19/82/25 через систему "Електронний суд" надійшла скарга Скаржника на дії державного виконавця, відповідно до якої Скаржник просив суд:
·          визнати незаконною та скасувати постанову Органу виконання від 14 травня 2025 року про відкриття виконавчого провадження №78067194 на виконання наказу суду першої інстанції №906/967/23 від 4 липня 2024 року;
·           зобов`язати Орган виконання  усунути порушення (поновити порушене право заявника), а саме: закінчити виконавче провадження №78067194 із одночасним скасуванням всіх вжитих заходів (винесених рішень) щодо примусового виконання у межах ВП №78067194 і повернути стягувачеві наказ Господарського суду Житомирської області №906/967/23 від 4 липня 2024 року.

Досліджуючи  дані правовідносини на предмет їх нормативно – правового  регулювання  в процесі виконання судового рішення, колегія суду приймає до уваги наступні положення діючого законодавства  України. 
Статтею  129-1  Конституції України  передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"  передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Відповідно до статтей  18,  326 Господарського процесуального кодексу України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до  статті 339 Господарського процесуального кодексу України  сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього  Кодексу, порушено їхні права.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються  Законом України "Про виконавче провадження", статтею 1 Законом України "Про виконавче провадження", встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим  Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону підлягають примусовому виконанню.
У відповідності до частини 1  статті 5 Закону  України «Про виконавче провадження»,  примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим  Законом  випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються  Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
За приписами частини 2  статті 19 Конституції України,    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до частини 1  статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим  Законом  заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 2 частини 2  статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»   встановлено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
В силу дії статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України та при здійсненні виконавчого провадження діяв у межах своїх повноважень та у спосіб передбачений Законом України «Про виконавче провадження», а тому просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.
У відповідності до частини 2  статті    343 Господарського процесуального України: у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Згідно частини 3  статті     343 Господарського процесуального кодексу України: якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до  закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Розглядаючи основні доводи, котрими Скаржник обгрунтовує підставність звернення до суду із скаргою та наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що якщо філія передала свої активи до моменту відкриття виконавчого провадження, то вона не володіє майном, на яке можна звернути стягнення та не є відповідальною особою у розумінні виконавчого провадження, а тому ніби то в даному випадку має місце відкриття виконавчого провадження саме не належним Органом виконання не за місцем знаходження Скаржника або майна, то колегія суддів зауважує наступне.
Відповідно до частини 1  статті 4 Закону України "Про виконавче провадження"  у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Водночас, положеннями пункту 6 частини 4   статті 4 Закону України "Про виконавче провадження"  визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до  статті 26 цього Закону.
Відповідно до частини 1  статті 26 Закону України "Про виконавче провадження"  виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у  статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
В той же час, колегія суду зауважує, що детальний порядок вчинення організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (виконавчих документів) регламентований Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою  наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5  (надалі - Інструкція).
Згідно із пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції, заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа. У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (далі - УНЗР) стягувача - фізичної особи (за наявності); спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або іншій фінансовій установі, небанківського надавача платіжних послуг, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності); відомості про часткове  виконання рішення боржником.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання вимог пункту 3 розділу ІІІ Інстанції Стягувачем подано до Орану виконання заяву про примусове виконання рішення (том 5, а.с.100-101), в якій Стягувач повідомив Орган виконання, що згідно ухвали Господарського суду Житомирської області від 27 березня 2025 року по справі №906/967/23 замінено Позивача на правонаступника – Стягувача в наказі №906/967/23 від 4 липня 2024 року.
Разом з тим, колегією суду враховується те, що у вказаній заяві зазначені відомості щодо місця проживання стягувача – м. Олевськ, вул. Князя Олега, 38, кв.1 та його реєстраційний номер облікової картки платника податків, а також наявні відомості про боржника - Державне спецiалiзоване господарське пiдприємство "Лiси України" (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 9А; ідентифікаційний код 44768034).
Тобто, при відкритті виконавчого провадження у Органу виконання були наявні всі обов`язкові реквізити сторін, необхідні для вчинення виконавчих дій, котрі наведені не в будь-якому довільному документі чи заяві, а в заяві вчиненій саме на виконання пункту 3 розділу ІІІ Інструкції, котра в силу вимог локального акта є обов`язковою під час вчинення виконавчих дій та звернення до виконання наказу суду.
Крім того, колегія суду акцентує увагу на тому, що у вказаній вище заяві Стягувач повідомив Орган виконаня, що згідно договору купівлі-продажу необробленої деревини №45 від 2 лютого 2023 року місцем передачі товару є склад продавця: село Білокоровичі Олевського району Житомирської області. Відтак, з даної заяви вбачається існування в юридичній площенні всіх обов`язкових даних та реквізитів, котрі є необхідними для відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини 1  статті 24 Закону України "Про виконавче провадження"  виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Положеннями пункту 3 розділу ІІІ Інструкції визначено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що умовами договору купівлі-продажу необробленої деревини №45 від 2 лютого 2023 року, укладеного між Відповідачем (продавець) та Позивачем (покупець), визначено місце передачі товару - склад продавця (Філії Білокоровицьке лісове господарство ДП "Ліси України") (том 1, а.с.8-11).
Наведене в котре підтверджує, що Стягувач пред`явив виконавчий документ до виконання за місцезнаходженням майна боржника, визначеного умовами договору.
При цьому, зважаючи на доводи апеляційної скарги, щодо неналежного Органу виконання в даних правовідносинах, з огляду на заміну сторони Відповідача його правонаступником в даній справі, то   варто зауважити, що Законом України «Про виконавче провадження» не визначено такого терміну як «місце відкриття виконавчого провадження». Разом з цим, статтею 24 Закону № 1404-VIII врегульовано питання щодо місця виконання рішення.
Так, частиною другою цієї статті Закону № 1404-VIII встановлено, що  виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. З огляду на це слід зазначити, що  виконавець має право прийняти до виконання виконавчий документ та відкрити виконавче провадження у разі, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника знаходиться в межах території, у якій розташований його виконавчий округ.
Приватний виконавець має право відкрити виконавче провадження за місцезнаходженням майна боржника, яке зазначене у виконавчому документі та знаходиться у виконавчому окрузі, де здійснює свою діяльність виконавець, незалежно від того, чи перебуває це майно у власності боржника на момент відкриття виконавчого провадження.  
У справі, що переглядалася, боржник оскаржив дії Органу виконання  щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, оскільки як він вважає на території виконавчого округу виконавця відсутнє майно, яке йому належить, тому Скаржник вважає, що виконавчий документ мав бути повернений Стягувачу без прийняття до  виконання.     
У відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника – фізичної особи, за місцезнаходженням боржника – юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Якщо рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий лист, набрало законної сили, на час пред`явлення виконавчого листа до виконання не скасоване, а виконавчий лист не визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, то приватний виконавець, державний виконавець не має правових підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.
Як встановлено судом першої інстанції та не спротсовано апелянтом відкриття виконавчого провадження Органом виконання здійснено до зміни Відповідача на Скаржника за описаною вище у цій постанові заявою Скаржника.
Водночас апеляційний господарський суд констатує, що у разі, коли у виконавчому листі зазначено майно боржника, на яке слід звернути стягнення, та вказано, що це майно знаходиться на території виконавчого округу, де здійснює свою діяльність приватний виконавець, вимоги щодо територіальної компетенції виконавця дотримані. Те, що майно на час подання виконавчого листа до виконання фактично не належить боржнику, не є підставою для неприйняття виконавчого листа до виконання та повернення його стягувачу на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження.
Аналогічна позиція наведена в постанові Верховного Суду від 19 березня 2025 року в справі № 372/3539/23 (провадження № 61-5503св24).
Відтак, з огляду на вимоги спеціального Закону України «Про виконавче провадження» Орган виконання не мав законних підстав не відкривати виконавче провадження та повертати його скаржнику, і зміна місцязнаходження боржника чи його майна ніяким чином не впливає на відкрите у відповідності до Закону виконавче провадження, а підлягає подальшому його провадженню на відповідній території саме тим Органом виконання, що відкрив виконавче провадження. 
Частиною 5  статті 26 Закону України "Про виконавче провадження"  визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
14 травня 2025 року Органом виконання винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №78067194 з виконання наказу Господарського суду Житомирської області №906/967/23 від 4 липня 2024 року про витребування у Відповідача та передачу Стягувачу майна, а саме: необроблену деревину стандартизовану в лот, с.Круглі лісоматеріали, Сосна, в загальному об`ємі 80 куб.м.) (том 5, а.с.109-110).
Як зазначено вище в даній постанові, ухвалою  апеляційного господарського суду від 2 червня 2025 року задоволено клопотання Скаржника про заміну сторони її правонаступником у справі №906/967/23; замінено Відповідача його правонаступником – Скаржником.
Відтак, перевіривши доводи Скаржника щодо зазначення у виконавчому провадженні боржником Відповідача незважаючи на передачу 31 грудня 2024 року активів та пасивів вказаної філії, суд апеляційної інстанції встановив, що на момент пред`явлення виконавчого документа до виконання (13 травня 2025 року) та на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №78067194 (14 травня 2025 року) боржником за наказом Господарського суду Житомирської області №906/967/23 від 4 липня 2024 року був Відповідач, і лише 2 червня 2025 року  на підставі ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду в справі №906/967/23 замінено Відповідача його правонаступником – Скаржника.
Тобто, Орган виконання з огляду на хронологію дат подій при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження №78067194 та з огляду на визначені вище норми Закону України "Про виконавче провадження"  правомірно визначив боржником Відповідача.
В той же час, зважаючи на доводи апеляційної скарги щодо заміни сторони по справі (а саме Відповідача), колегія суду звертає вагу Скаржника (котрий є новим Відповідачем), на те, що саме Скаржник не позбавлений права в силу вимог процесуальних норм звернутися як до суду так і до Органу Виконання із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Відповідно, дане твердження не може бути підставою для скасування виконавчого провадження та визнання незаконною та скасування постанови Органу виконання про відкриття виконавчого провадження.   
Апеляційний господарський суд звертає увагу Скаржника, що під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин  1-  3,  5  статті  334 Господарського процесуального кодексу України: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно із частиною  1  статті  15 Закону України "Про виконавче провадження"  у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Відповідно до пункту 12 Інструкції, у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.
     Згідно з пунктом 13 розділу 2 цієї Інструкції правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.
У  рішенні від 15 жовтня 2009 року Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.
Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.
Таким чином, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Приходячи до відповідного висновку колегія суду враховує правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 30 серпня 2018 року в справі №916/4106/14, від 25 вересня 2020 року в справі №924/315/17 та від 20 березня 2024 року в cправі № 911/274/17.
Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені вище норми Закону, колегія суддів доходить висновку, що дії Органу виконання щодо винесення постанови про відкриття виконавчого првоадження відповідність вимогам  Закону України «Про виконавче провадження», є законними, а відтак у суду відсутні підстави для їх скасування.
У відповідності до частин 1, 2  статті 343 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до Закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Відповідно суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні поданої Скаржником скарги слід відмовити.
Дане судове рішення прийнято місцевим господарським судом. 
За таких обставин    скарга    Скаржником   не підлягає задоволенню. 
Відтак апеляційний господарський суд залишає без змін оспорюване судове рішення, оскільки останнє прийнято у відповідності до норм чинного Законодавства.
В той же час колегія суду вважає доводи апеляційної скарги Скаржника надуманими та безпідставними та такими, що не спростовують законності ухвали місцевого господарського суду.
Керуючись статтями 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

                             ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 16 вересня 2025 року в справі 906/967/23 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 16 вересня 2025 року в справі 906/967/23 - залишитии без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
5. Справу №906/967/23 повернути Господарському суду Житомирської області.
Повний текст постанови виготовлено 25 листопада 2025 року.

Головуючий  суддя                                                                      Василишин А.Р. 

        Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.  

Суддя                                                                                              Маціщук А.В.