ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/23/26 Справа № 703/1738/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Прилуцький В. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 січня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Сухомудренка Б.В. та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 21.07.2025 р., якою 
ОСОБА_1 , який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської обл.,
громадянин України, який має середню ос-
віту, не одружений, працює вантажником
у ФОП ОСОБА_2 , проживає 
АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до постанови суду, 26.03.2025 р. о 7:59 год. по вул. Одеська у м. Сміла ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2105, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із ротової порожнини, млява мова). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адмінправопорушення в його діях. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, суд не перевірив його доводи, пояснення у справі викладені не в тому змісті як надавалися суду. Суд, відкинувши його пояснення, які підтверджуються матеріалами справи, за відсутності складу адмінправопорушення притягнув його до адмінвідповідальності. 
Автомобілем він керує нетривалий час, з 6.12.2024 р. Дійсно 26.03.2025 р. вранці їхав по вул. Одеській у м. Сміла та був зупинений працівниками поліції. Припаркувався позаду автомобіля поліцейських. Відразу, як поліцейські підійшли до автомобіля, один з них сказав, що відчуває запах алкоголю з автомобіля та хоча він заперечував факт вживання алкоголю, поліцейські його запевнили, якщо алкотестер при огляді «зашкалить» він буде позбавлений як права керування автомобілем так і самого автомобіля, під час спілкування поліцейський сказав перепаркувати автомобіль, перепаркувавши автомобіль, він вийшов зі свого авто та сів до авто працівників поліції.
Наголошує, що страждає на психологічний розлад у виді панічних атак, які часто трапляються, на підтвердження надав до апеляційної скарги в якості додатків ксерокопії медичних документів. Крім того, зазначив, що це його перше спілкування з поліцейськими в статусі водія, він нервував, в нього стався напад панічної атаки, внаслідок якої не в повній мірі розумів значення своїх дій.
Крім того, працівник поліції ввів його в оману порадивши відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння. Звертає увагу суду на те, що під час зупинки автомобіля ознаки алкогольного сп`яніння в нього були відсутні, тому були і відсутні підстави у поліцейського для висловлення вимоги про проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Вважає, що зазначені обставини вказують на наявність штучно створених відомостей про начебто наявні ознаки сп`яніння задля ініціювання незаконного притягнення до адмінвідповідальності за відмову від огляду.
До матеріалів справи внесені ознаки сп`яніння, яких насправді не існувало. Пояснення складені від його імені та містять відомості, які він не надавав, написані вони під час перебування в службовому автомобілі без дійсного опитування. Крім того, йому не роз`яснено права не свідчити проти себе, направлення на огляд не складалося та йому не надавалося, процедура проведення огляду в порядку ст. 266 КУпАП з самого початку була ініційована з надуманих підстав, зауважує, що працівник поліції в дійсності не сприймав ознак сп`яніння, а начебто відчув запах алкоголю з автомобіля, а тому взагалі не мав підстав висувати вимогу пройти такий огляд.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Сухомудренка Б.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити по викладеним у ній доводам, допитавши особу яка склала протокол про адмінправопорушення - ст. інспектора СРПП ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. к-на поліції Бондаря В.О., перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, при цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопо-рушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Однак, суд першої інстанції, який розглядав справу про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 , зазначених вимог закону не виконав.
Суд першої інстанції повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази, суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеня підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення, але суд розглянув справу без надання відповідної оцінки поясненням ОСОБА_1 даними ним безпосередньо суду першої інстанції.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адмінправопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Аналогічна норма міститься і в п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ 9.11.2025 р. № 1452/735.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адмінвідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адмінправопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Ст. 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і встановлення у визначений законом спосіб перебування особи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або відмову особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, інакше протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР України та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .
Для визначення терміну «керування транспортним засобом» апеляційний суд застосовує п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Апеляційний суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення.
Суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 , послався на протокол про адмінправопорушення ЕПР 1 № 281887 від 26.03. 2025 р., відеозапис долучений до матеріалів справи про адмінправопорушення, пояснення працівника ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_3 , який пояснив суду першої інстанції, що ОСОБА_1 було зупинено на перехресті вулиць, з метою уникнення аварійних ситуацій, а також паркування автомобіля у належному місці, ОСОБА_1 було запропоновано переставити транспортний засіб із перехрестя на узбіччя дороги по вул. Одеська, де безпосередньо і було складено протокол, водій добровільно надавав пояснення, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Дослідивши відеозаписи, долучені до матеріалів справи, апеляційний суд встановив, що відеозапис, долучений до матеріалів справи про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 не є повним, відсутній запис зупинки автомобіля, крім того між першим та другим фрагментами відеозапису відсутній відеозапис протягом приблизно 10 хвилин.
Судом першої інстанції було задоволене клопотання захисника Ігнатенка В.М. про витребування доказів з ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській обл., а саме безперервного запису з відеореєстратора патрульного автомобіля та неодноразово направлено відповідний запит до ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській обл. - 12.05.2025 р., 26.05.2025 р., 16.06.2025 р. ( а. пр. 20, 25, 31), однак запитувана інформація суду органом Національної поліції не була надана, причини відсутності повного відеозапису не обґрунтовані, а тому суд першої інстанції був позбавлений можливості дослідити його та дати йому належну оцінку.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення зроблено за неповного з`ясування обставин даної справи, без аналізу та надання оцінки всім обставинам та доказам по справі.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 підтвердив, що він керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, на прохання працівників поліції перепаркував своє авто на інше місце, а тому такі дії поліцейських були провокаційними, заперечував факт вживання алкоголю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адмінправопорушення зобов`язаний з`ясувати найголовніше - чи було вчинено адмінправопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд наголошує, що єдиною підставою для складання працівниками поліції протоколу про адмінправопорушення може бути висловлена вербальним шляхом усвідомлена відмова водія як від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами і від огляду під час його проведення безпосередньо в закладі охорони здоров`я.
Для притягнення особи до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведенню підлягає як факт керування особою транспортним засобом, так і факт її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Апеляційний суд при перегляді справи дослідив всі докази у справі, в тому числі ті докази, зміст яких суд розкрив у постанові, але не надав їм оцінки, а відтак, не зважав на них.
При наявності позиції захисту, в обґрунтування якої надаються докази, законність дій працівників поліції переглядаються через призму доводів захисту.
В даному випадку, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення через доведеність такої. При цьому суд в основу такого висновку поклав поведінку ОСОБА_1 , яка виразилась у відсутності з його боку будь-яких зауважень при складанні протоколу, підпису в протоколі, а також відсутності жодних пояснень щодо незгоди з діями працівників поліції з приводу незаконного притягнення його до відповідальності.
Суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що з приводу неправомірного складення відносно нього протоколу про адмінправопорушення він звертався на гарячу лінію МВС, крім того телефонував до ДБР.
Основною позицією сторони захисту було те, що працівники поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , спровокували останнього знову сісти в автомобіль для перепаркування в інше місце, з метою підтвердження такої позиції, стороною захисту було заявлене клопотання про витребування доказів, а саме повного відеозапису з викликом та допитом в судовому засіданні двох свідків, і дане клопотання було задоволено судом та допитано свідка ОСОБА_3 , крім того судом апеляційної інстанції допитано свідка ОСОБА_5 .
Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 23.03.2025 р. водія ОСОБА_1 було зупинено жезлом, водій зупинився позаду автомобіля поліції, тому з метою уникнення аварійних ситуацій водієві запропоновано перепаркувати автомобіль, щоб був роз`їзд. При спілкуванні з водієм було відчутно запах алкоголю з автомобіля і виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у водія. Водій добровільно надавав пояснення, відмовився від проходження огляду, після чого було складено протокол про адмінправопорушення, водія не спонукали до відмови від огляду.
Допитаний судом апеляційної інстанції ст. інспектор СРПП ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. Бондар В.О. суду апеляційної інстанції пояснив, що 23.03.2025 р. водія ОСОБА_1 було зупинено жезлом, водій зупинився позаду автомобіля поліції, тому він сказав водієві перепаркувати автомобіль, щоб був роз`їзд. Відеозапис на диск він не записував, відео записувала інша посадова особа. При ньому був відеореєстратор, однак пояснити чому відсутній запис зупинки транспортного засобу, запис тривалістю 10 хв. з відеореєстратора пояснити не зміг, пояснив, що двох «дублів» запису не було, один раз записували. Направлення водієві на огляд не видавалося, він не провокував водія.
Зі змісту переглянутих судом апеляційної інстанції відеозаписів встановити беззаперечний факт того, що 26.03.2025 р. о 8:30 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки або в найближчому медичному закладі – неможливо, оскільки відсутній відеозапис зупинки автомобіля, відсутній відеозапис тривалістю 10 хв., а тому докази, на які послався суд першої інстанції, є непереконливими та ґрунтуються на припущеннях.
Так, на відеозаписі (файл WhatsApp Video 2025-03-26 at 09.29.19.mp4) час зупинки транспортного засобу відображено приблизно 07:59:05 год. На іншому відеозаписі (файл 1371170_00002120250326081144_0046.MP4) час зупинки того ж транспортного засобу приблизно 08:11:44 год. При цьому апеляційний суд дійшов переконання, що автомобіль зупиняється в різних місцях, що узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 про вимогу працівника поліції перемістити транспортний засіб. Проте на жодному відеозаписі, а їх було надано 4 файли, не відображено відомостей про паркування автомобіля ОСОБА_1 позаду службового автомобіля, в тому числі і на нагрудній відеокамері працівника поліції.
З огляду на наявні істотні порушення при відеофіксуванні зупинки автомобіля, відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та складанні за результатами відмови від огляду протоколу про адмінправопорушення, апеляційний суд визнає вказаний протокол та додані до нього матеріали недопустимими доказами, як такі, що отримані з істотним порушенням вимог КУпАП. 
Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адмінправопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 30 КУпАП, є слушними.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 3 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адмінвідповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).
Згідно вказаної позиції ЄСПЛ, «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
З урахуванням наведеного та встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону, зокрема доказів, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом після зупинки працівниками поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки докази, які містяться в матеріалах справи, не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130  КУпАП.
Суд апеляційної інстанції також дослідив відомості медичного характеру про стан його здоров`я, які надані ОСОБА_1 . 
Суд апеляційної інстанції, врахувавши наведене вище, дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адмінправопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а доводи апеляційної скарги захисника є слушними та підлягають задоволенню.
Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б поза розумним сумнівом вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.
За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адмінправопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адмінправопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 21.07.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя        Белах А.В.