Справа № 462/9358/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді – Мруць І.С.
за участю секретаря судового засідання –Булавки Х.Н.,
справа №462/9358/25
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

встановив:

позивачка звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення даної заяви по 30.06.2026 року (закінчення навчання).
Свої позовні вимоги мотивує тим, що від спільного життя із відповідачем у них є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття. З 01.09.2023 року син навчається у вищому професійному училищі, термін навчання – по 30.06.2026 року. Зазначає, що відповідач працездатний, працевлаштований, матеріально забезпечений, інших утриманців не має, а відтак вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина, який продовжує навчання. Просить позов задоволити.
Ухвалою суду від 17.12.2025 року позовну заяву залишено без руху та в подальшому недоліки усунено.
Ухвалою суду від 30.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач ОСОБА_2 , отримавши копію позовної заяви з додатками, у встановлений строк відзиву до суду не подав.
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність – достатності.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12.12.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 3). 
Виходячи із копій судових рішень, долучених до матеріалів справи, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20.08.2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11.11.2014 року змінено рішення Залізничного районного суду м.Львова від 11.04.2014 року в частині визначення розміру аліментів, постановлено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.4,5).
Згідно витягу з реєстру Львівської міської територіальної громади № 013094-Ш від 11.04. 2023 року, відповіді №2061541 від 28.11.2025, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8,18).
Позивачка у позовній заяві стверджує, що син сторін ОСОБА_3 постійно проживає разом із нею, та 24.12.2025 року подала до суду Акт, відповідно до якого мешканці кв. АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 підтверджують, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 (а.с.19, 25). Відповідач таких доводів позивачки не спростував.
Згідно копії довідки Вищого професійного училища №29 м.Львова № 1190 від 16.10.2025 року, ОСОБА_3 дійсно навчається у цьому навчальному закладі з 01.09.2023 року по 30.06.2026 року за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, Електрозварник ручного зварювання» (денна форма навчання) (а.с. 6).
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. 
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
У пункті 20 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленумом Верховного Суду України судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства (постанова КЦС ВС від 08.05.2023 року у справі №756/9882/19).
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи наведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, те, що повнолітній син проживає із матір`ю, беручи до уваги позицію відповідача, який отримавши копію позову, будь яких заперечень до суду не подав, керуючись принципом розумності і справедливості, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.
Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.1ст.192 Сімейного кодексу України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі наведеного та керуючись ст. 12-13, 81-82, 258-259, 264-265, 274-275, 279 ЦПК України, керуючись ст. 191, 199-200 СК України, суд –

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання – задоволити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який продовжує навчання, у розмірі частини від заробітку (доходу)  ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 27 листопада 2025 року на період навчання  ОСОБА_3 , але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Припинити стягнення аліментів у разі припинення навчання  ОСОБА_3 .
Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );
Відповідач – ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Судове рішення складено 29 січня 2026 року.

Суддя: І.С. Мруць