ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 674/1813/25
Провадження № 33/820/87/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника Наталюка Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Наталюка Н.М., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2025, 
в с т а н о в и л а:

Цією постановою   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
Роз`яснено ОСОБА_1 порядок сплати штрафу та строки оскарження прийнятої постанови. 
У відповідності до постанови суду, 07.10.2025 о 00:11:40 в м.Дунаївці, по вул. Франца Лендера, 28/4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням спеціального технічного приладу ALCOTEST DRAGER 0330, результат 0,30 проміле, тест №861, такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В поданій апеляційній скарзі захисник Наталюк Н.М. просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Переконує, що відеозапис, долучений працівниками поліції, не містить факту керування ОСОБА_1 автомобілем, а відображає лише те, що він сидить в авто з ОСОБА_2 , яка в якості свідка пояснила, що саме вона, в подальшому, мала керувати автомобілем, а двигун був заведений через холодну погоду і вони грілися. Однак, місцевий суд необґрунтовано не взяв до уваги такі покази свідка. Сторона захисту вказує, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували керування автомобілем ОСОБА_1 , а перебування в автомобілі, із заведеним двигуном, не підтверджує здійснення його руху. 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Наталюка Н.М., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. 
ОСОБА_1 належним чином, повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.ст. 268 КУпАП. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суд першої інстанції дослідивши та проаналізувавши, належним чином, докази у справі дійшов до обгрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 475668 від 07.10.2025 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду, проведеного поліцейським за допомогою технічного засобу, було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту становив 0,30 % проміле і, останній, погоджувався з даним результатом, згоду засвідчив власноручним підписом у роздруківці чеку приладу Драгер.
Відповідно до вимог п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з положеннями ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 475668 від 07.10.2025 убачається, що 07 жовтня 2025 о 00:11:40 в м.Дунаївці, по вул. Франца Лендера, 28/4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням спеціального технічного приладу ALCOTEST DRAGER 0330, результат 0,30 проміле, тест №861. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2,9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою, від підпису протоколу особа, що притягається до адміністративної відповідальності відмовилась.
04.12.2025 в суді першої інстанції ОСОБА_1 вказав, що 07.10.2025 їхав з роботи на автомобілі зі знайомою, та зупинились напроти магазину «Лілія», де стояли близько години. Він вживав напій "фраголіно". Потім під`їхали поліцейські сказали, що він порушив комендантську годину, почули запах алкоголю, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що він і зробив, надалі склали протокол. Стверджує, що він знаходився у припаркованому автомобілі та не планував далі керувати ним, після вживання алкогольного напою, за кермом мала їхати знайома.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини, вчинення ним цього правопорушення, крім протоколу, підтверджується наступними доказами, а саме: 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння результат 0,30 % проміле;
- результатом тесту №861 від 07.10.2025 року приладу ALCOTEST 7510, згідно з яким показник алкоголю у порушника 0,30 % проміле;
- рапортом працівника поліції І.Павлюка, відповідно до якого під час патрулювання ними було зупинено автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 за порушення комендантської години та в ході перевірки документів було встановлено, що водій даного транспортного засобу ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що, останній, погодився, результат позитивний – 0,30 % проміле; 
Переглянутим судом першої та апеляційної інстанцій відеозаписом зафіксовано, як поліцейські під`їжджають до автомобіля з увімкненим двигуном та увімкненими габаритами. За кермом перебуває ОСОБА_1 . В ході розмови з водієм поліцейський виявляє у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує йому на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alkotest-0330», він погоджується, проходить огляд на місці зупинки автомобіля, результат огляду – 0,30% проміле, з яким погоджується, будь-яких зауважень щодо такого результату не висловлює. 
На думку апеляційного суду, наданий відеозапис, на якому зафіксована процедура проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, з`ясування обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські, об`єктивно доводить факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи апелянта про те, що наміру керувати ОСОБА_1 не мав, а в подальшому мала їхати його знайома ОСОБА_3 , яка не вживала спиртних напоїв, оскільки на момент під`їзду працівників поліції за кермом транспортного засобу, приведеного в активний стан для руху, перебував саме ОСОБА_1 . 
Проаналізувавши відомості, наявні в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що аргументи ОСОБА_1 мають суто суб`єктивні оціночні судження та розцінюються судом як обраний ним спосіб захисту та уникнення відповідальності.
Щодо аргументів сторони захисту про необґрунтоване відхилення місцевим судом показів свідка ОСОБА_3 , то такі є безпідставними, оскільки суд надав їм правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу.
Більш того, свідок ОСОБА_3 є зацікавленою особою, яка може сприяти в позиції ОСОБА_1 з метою уникнення ним від відповідальності. 
Всі інші доводи, наведені апелянтом були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. 
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, 

п о с т а н о в и л а:

Постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2025 стосовно ОСОБА_1  залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Наталюка Н.М. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду     Л.М.Кулеша