ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/7022/25 (суддя Рябцева В.В., м. Запоріжжя)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року у справі №280/7022/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 09 серпня 2025 року звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з яким, просить: 
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП: НОМЕР_1 з військового обліку на підставі пп. 6 п. 6 ст. 37 “Про військовий обов`язок і військову службу”;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП: НОМЕР_1 з військового обліку на підставі пп. 6 п. 6 ст. 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести зміни в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відомостях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП: НОМЕР_1 , в частині категорії обліку з “військовозобов`язаного” на “невійськовозобов`язаний”;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 зняти відомості про розшук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП: НОМЕР_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є невійськовозобов`язаним у військово-обліковому документі якого вказано, що він 17.02.2010 ІНФОРМАЦІЯ_5 знятий та виключений з військового обліку на підставі п.п. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Позивач вважає, що оскільки його було виключено з військового обліку законно та правомірно, тому на сьогоднішній день він не підлягає постановленню на військовий облік, а втрата чинності п.п. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не є підставою та обов`язком поновлення на військовому обліку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що з часу набрання чинності змін до Закону №2232-XII, положення закону поширюються на всіх військовозобов`язаних осіб, які не досягли граничного віку перебування в запасі, незалежно від того, чи були вони раніше зняті з військового обліку.
Таким чином, за чинними нормами статті 37 Закону №2232-XII позивач не підлягає виключенню з військового обліку, відтак є військовозобов`язаним та має обов`язок бути на військовому обліку у органі територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального права до спірних відносин. Зазначає про те, що невнесення відомостей у Реєстр про виключення позивача з військового обліку через неналежне виконання посадовими особами відповідача певних етапів процедури такого виключення суперечить нормам законодавства України.
Посилається на положення частини першої статті 58 Конституції України
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 згідно даних паспорта серії НОМЕР_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Судом встановлено, що згідно даних військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 17.02.2010 виключений ІНФОРМАЦІЯ_6 з військового обліку за ст. 37 п. 6 п.п. 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». 
Матеріалами справи підтверджено, що представником позивача 18.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_7 було направлено адвокатський запит із проханням надати інформацію стосовно перебування на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 як невійськовозобов`язаного ОСОБА_1 та його статусу, а також надати інформацію чи підтверджує військовий квиток, який належить ОСОБА_1 , його статус як особи, яка виключена з військового обліку. 
Від ІНФОРМАЦІЯ_9 надійшла відповідь, де було вказано, що ОСОБА_1 виключений з військового обліку, як раніше засуджений та такий, що мав реальний термін перебування в ВК, про що зроблений запис в ВОД. 
15.07.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою, в якій просив внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення його з військового обліку, внести зміни в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відомостях ОСОБА_1 в частині категорії обліку з “військовозобов`язаного” на “невійськовозобов`язаний” та ліквідувати відомості про безпідставний розшук. 
31.07.2025 представником позивача на адресу ІНФОРМАЦІЯ_9 було направлено адвокатський запит з метою належного захисту прав громадянина із аналогічними за змістом питаннями. 
Відповідач листом від 07.08.2025 № 4/5159 повідомив представника позивача про те, що гр. ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 та що його взято на військовий облік автоматично, у звязку зі змінами законодавства. 
Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що 28.02.2025 року на ОСОБА_1 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було сформовано повістку №2782783 про його виклик на 09:00 годину 13.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_9 , яку було йому направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням №0610235825638 з описом вкладення на адресу: АДРЕСА_2 . 
Вказана повістка була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_9 з відміткою у Довідці про причини повернення/досилання – «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно із роздруківкою електронного застосунку “Резерв +”, наявного в матеріалах справи, 12.07.2025 при оновленні документу ОСОБА_1 висвітлено повідомлення про те, що його розшукує ТЦК від 24.03.2025. Також в електронному застосунку “Резерв +” щодо ОСОБА_1 зазначено, що позивач перебуває на обліку.
Правомірність дій відповідача щодо не внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання позивача непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, щодо розгляду справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).
Згідно з частиною першої статті 1 Закону № 2232-XI захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина друга статті 1 цього Закону).
За змістом частини третьої статті 1 Закону № 2232-XI військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина перша статті 2 Закону України № 2232-XII).
Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
За змістом пункту 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з пунктами 9, 11 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядок №1487). Згідно з цим порядком районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виконують обов`язки щодо організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII, серед іншого, визначено, що стосується військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (абзац 1 частини 1 статті 39 Закону №2232-XII).
Верховною Радою України 11.04.2023 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" за № 3633-ІХ, який набрав чинності 18.05.2024 (надалі по тексту також - Закон № 3633-ІХ).
Так, вищевказаним Законом №3633-ІХ внесені зміни до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та частину 6 статті 37 цього Закону викладено в новій редакції, а саме, зазначено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
Крім того, 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок № 560).
Згідно з пунктом 4 розділу «Загальні питання» Порядку № 560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:
особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади». Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади;
особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;
особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;
засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.
З 18 травня 2024 року редакція частини 6 статті 37 Закону № 2232-ХІІ не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, більш того, з цього часу передбачена можливість особи, яку раніше було засуджено до позбавлення волі, за вчинення тяжкого злочину.
Як правильно з`ясовано судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, позивач згідно з даними військового квитка серії НОМЕР_3 17.02.2010 був виключений ІНФОРМАЦІЯ_6 з військового обліку за ст. 37 п. 6 п.п. 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Проте, як випливає з положень викладених правових норм, з 18.05.2024 громадяни України, які раніше перебували на військовому обліку та були виключені з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній до 17.05.2024), підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних та у подальшому можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оскільки відпала підстава, за якою їх було виключено з військового обліку.
Враховуючи зазначені обставини колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у відповідача не було правових підстав для внесення змін до військово-облікових даних позивача щодо виключення його з військового обліку, оскільки з 18.05.2024 ОСОБА_1 підлягав взяттю на військовий облік як громадянин України, який прибув після відбування покарання з установ виконання покарань. Поновлення (взяття) позивача на військовому обліку відповідає чинному законодавству, а дії відповідача є правомірними та такими, що не порушують конституційних прав позивача.
Крім того судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи наступне. 
Так, 28.02.2025 року на ОСОБА_1 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було сформовано повістку №2782783 про його виклик на 09:00 годину 13.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_9 , яку було йому направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням №0610235825638 з описом вкладення на адресу: АДРЕСА_2 . Вказана повістка була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_9 з відміткою у Довідці про причини повернення/досилання – «Адресат відсутній за вказаною адресою».
В наслідок того, що ОСОБА_1 за вказаною повісткою не з`явився, в порядку визначеному п. 16 Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, ІНФОРМАЦІЯ_5 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до органів Національної поліції України 24.03.2025 року було надіслане у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та Єдиною інформаційною системою МВС України звернення №Е1742477 про розшук ОСОБА_1 для встановлення його місця перебування та його доставлення, як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП.
Однак, враховуючи те, що ОСОБА_1 не підлягає виключенню з військового обліку та не втратив статус військовозобов`язаного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зняття позивача із розшуку.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову. 
Щодо доводів позивача викладених в апеляційній скарзі та які є аналогічні доводам викладеним у позові, в тому числі щодо зворотної дії закону у часі, не поширення на позивача положень Закону №2232-XII, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Постанови № 560, слід зазначити, що під час розгляду справи суд першої інстанції дослідив та правильно вирішив усі основні питання віднесені на його розгляд та аргументи сторін, тому підстав для повторного вирішення цих аргументів у зв`язку з їх викладенням в апеляційній скарзі немає. 
Відносно доводів позивача які зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову. 
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року у справі №280/7022/25 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 26 січня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов