РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

08.01.2026 м. Турка

Справа № 458/1235/25
Провадження №2/458/46/2026

Турківський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Волинець М.З.,
за участю секретаря судового засідання Матківської Р.Р.
Сторони в справі:
позивач       Товариство з обмеженою
відповідальністю «Цикл Фінанс»,
представник позивача     Дорошенко М.А.,
відповідач       ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Турка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТОВ/ «Цикл Фінанс», через систему «Електронний суд» подав до суду позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 26209000478737 від 04.11.2020 у розмірі 28 726,67 грн та судові витрати по справі.
Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
04.11.2020 між Акціонерним товариством /АТ/ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 26209000478737. Відповідно до кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу. Під час укладення кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав усі передбачені умови договору. Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «Цикл Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. 
Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів за кредитним договором утворилася заборгованість по тілу кредиту – 6 894,57 грн, заборгованість по відсотках – 1,59 грн, заборгованість по комісії – 21 830,51 грн, позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
Позиція відповідача.
Відповідач обставин та підстав позову не спростував, відзиву на позовну заяву не подав.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Турківського району суду Львівської області від 25.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 10.12.2025 о 12:30 год. за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» у судове засідання не з`явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом засобами поштового зв`язку, у судове засідання повторно не з`явився. Причин неявки не повідомив, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 08.01.2026 вирішено проводити заочний розгляд справи № 458/1235/25 на підставі наявних у справі доказів.
Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.
04.11.2020 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено договір № 26209000478737 про встановлення кредитного ліміту, відповідно до умов якого банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта № НОМЕР_1 , відкритого в банку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку.
Кредитне обслуговування рахунку здійснюється на наступних умовах: ліміт кредитної лінії на дату укладення договору 5000,00 грн; строк кредитного ліміту 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту; продовження строку дії кредитного ліміту може здійснюватися необмежену кількість разів, якщо така умова передбачена в кредитному договорі на той же строк і на тих же умовах, у разі небажання клієнта продовжувати термін дії кредитного ліміту на новий строк клієнт має звернутися до відділення банку із відповідною письмовою заявою не пізніше ніж 30 (тридцять) календарних днів до закінчення чергового строку дії кредитного ліміту; процентна ставка за користування кредитом є фіксована та нараховується у наступному розмірі на строкову заборгованість за кредитом 0,01% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних, без пільгового періоду, та щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 15.00 % від суми кредитного ліміту в разі наявності кредитної заборгованості за кредитним лімітом (використання кредитного ліміту) у розрахунковому періоді; реальна річна процента ставка за кредитом становить 280,00 %; загальна вартість кредиту становить 14 000,00 грн; не змінюючи умов п. 1.2.1 цього договору, сторони домовились про те, що розмір доступного ліміту кредитної лінії може бути меншим за максимальний ліміт кредитної пінії та може змінюватись (але не більше ніж до розміру максимального ліміту кредитної лінії) у порядку, визначеному цим договором та УДБО. Розмір доступного ліміту кредитної лінії визначається банком на підставі оцінки кредитоспроможності клієнта у відповідності до наданих клієнтом документів (у тому числі на підставі заяви) клієнта на отримання кредиту) та за необхідності, на основі інформації, законно отриманої з інших джерел, але у будь-якому випадку не може бути більшим за розмір максимального ліміту кредитної лінії, як він визначений в п. 1.2.1. цього Договору. На прикладі припущення: використання максимально можливого ліміту згідно з діючими банківськими продуктами банку: 5 000.00 грн: 50% ліміту знято через банкомат банку/ 50% ліміту - безготівковий розрахунок у дату укладання договору: 04.11.2020, погашення ліміту протягом усього строку дії договору, оформлення картки вартістю - за наявності. Орієнтовна реальна річна процентна станка, за кредитом становить 280,00%. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 14 000,00 грн.
Підписавши кредитний договір, відповідач ОСОБА_2 власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором.
АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 04.11.2020 по 27.05.2025.
Зі змісту вказаної виписки також вбачається, що відповідач користувався кредитним лімітом, проте у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 27.05.2025 утворилась заборгованість у розмірі 28 726,62 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту 6 894,57 грн, заборгованість по відсотках 1,54 грн, заборгованість по комісії 21 830,51 грн, що вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 26209000478737 від 04.11.2020.
28.05.2025 згідно умов договору факторингу № 28/05/25, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено право вимоги за кредитним договором №26209000478737 від 04.11.2020 на користь ТОВ «Цикл Фінанс», а відповідно ТОВ «Цикл Фінанс» набуто право вимоги до відповідача.
Згідно з п.п. 1.1, 1.2 п.1 договору факторингу № 28/05/25 від 28.05.2025, на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл.73 ЦК України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до божників за кредитними договорами (портфель заборгованості).
Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 28/05/25 від 28.05.2025, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 28726,67 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту 6894,57 грн; заборгованість по відсотках 1,59 грн; заборгованість по комісії 21 830,51 грн.
ТОВ «Цикл Фінанс» було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення 28.05.2025 вимоги про погашення кредитної заборгованості на підставі ст.ст.530,512,516 ЦК України на адресу відповідача ОСОБА_1 .
Крім того, заборгованість за тілом кредиту та правильність її розрахунку не спростована та не заперечується відповідачем ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про розгляд справи.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України).
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Згідно ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Доказів належного виконання зобов`язань відповідач на час розгляду справи суду не надала.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду документи щодо надання відповідачу коштів у кредит, зокрема, копію договору № 26209000478737 від 04.11.2020, договір факторингу №28/05/25 від 28.05.2025 та витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 28/05/25 від 28.05.2025, з якими і пов`язано набуття позивачем права вимоги та розрахунок заборгованості.
Згідно наданого позивачем витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 28/05/25 від 28.05.2025 та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 26209000478737 від 04.11.2020, станом на 27.05.2025 заборгованість відповідача ОСОБА_1 за вказаним договором не погашена, загальний залишок заборгованості складає 28 726,62 грн, з яких: 6 894,57 грн – залишок простроченого кредиту, 1,54 грн – залишок прострочених відсотків, 21 830,51 – залишок прострочених комісій. 
Разом з тим, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт надання йому коштів у кредит в розмірі, визначеному договором, доказів належного чи часткового виконання зобов`язань по сплаті кредитних коштів відповідачем також не надано до суду, вказаний розрахунок не спростовано відповідачем із поданням свого розрахунку або будь-яким іншим доказом.
Також суд зазначає, що ТОВ «Цикл Фінанс» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за договором кредитної лінії договір № 26209000478737 про встановлення кредитного ліміту від 04.11.2020, а саме: копію договору факторингу №28/05/25 від 28.05.2025, акт приймання – передачі прав вимоги за договором факторингу № 28/05/25 від 28.05.2025, акт приймання – передачі реєстру боржників від 28.05.2025 до договору факторингу №28/05/25 від 28.05.2025 та витяг з реєстру боржників до договору факторингу №28/05/25 від 28.05.2025.
Оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що ТОВ «Цикл Фінанс», як новий кредитор, набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за укладеним договором у відповідній сумі, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами.
Згідно положень ст. 204 ЦК України, яка регламентує презумпцію дійсності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Договір факторингу №28/05/25 від 28.05.2025, яким позивач обґрунтовує вимоги на час судового розгляду є дійсним, у судовому порядку недійсним не визнавався та доказів його нікчемності (невідповідності умов імперативним вимогам законодавства) суду не надавалося, суд вважає, що відповідний договір є дійсними та таким, що регламентує правовідносини, визначені ним.
При цьому, за умовами вищевказаного договору факторингу перехід права вимоги (набуття права вимоги) відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі відповідного реєстру боржників.
Щодо стягнення комісії.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.01.2019 в справі №127/13957/16-ц (провадження №61-26417св18) викладена правова позиція, що «за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
За загальним правилом, передбаченим ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами 2, 3 ст.215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч. 1, 2, 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультра активну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Однак, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Так, у своїй постанові від 13.07.2022 Велика Палата Верховного Суду у цивільній справі №496/3134/19 відступила від висновків, що викладені у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 583/3343/19 і постанові Верховного Суду від 15.03.2021 у справі № 361/392/20 та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 та ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом встановлено, що в п.1.2.4. кредитного договору № 26209000478737 від 04.11.2020, передбачено щомісячну сплату відповідачем комісії за обслуговування кредитної заборгованості 15,00% від суми кредитного ліміту в разі наявності кредитної заборгованості за кредитним лімітом (використання кредитного ліміту у розрахунковому періоді).
Тобто банком фактично встановлено плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування».
Однак, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості, який визначено в кредитному договорі № 26209000478737 від 04.11.2020, встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості.
Таким чином, у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Водночас, у позовній заяві та розрахунку суми несплачених комісій за користування кредитними коштами, нарахованих відповідно до умов кредитного договору №26209000478737 від 04.11.2020, загальна сума прострочених комісій становить 21 830,51 грн.
Крім того, той факт, що банк уступив позивачу право вимоги на певну суму не звільняє позивача від обов`язку доведення обґрунтованості розміру заявлених вимог, як і не позбавляє суд повноважень щодо перевірки законності таких вимог.
Беручи до уваги те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення кредитного договору № 26209000478737 від 04.11.2020, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за користування кредитом щомісячно в терміни та у розмірах, визначених п.1.2.4 кредитного договору, є нікчемними, тобто недійсними в силу закону.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Цикл Фінанс» та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 6 894,57 грн -заборгованість по тілу кредиту; 1,59 грн - заборгованість по відсотках.
Розподіл судових витрат.
Судові витрати в цій справі складаються зі судового збору.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, визначає позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 581,38 грн судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог: з розрахунку – 6 896,11 грн (задоволені позовні вимоги) становлять – 24,00% заявленої суми позовних вимог; від суми сплаченого при поданні судового збору в розмірі 2 422,40 грн складає 581,38 грн.
При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «Цикл Фінанс» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.
За умовами ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано наступні документи: договір № 43453613/1 про надання правової допомоги від 25.03.2025; додаткова угода № 26209000478737 до договору № 43453613/1 про надання правової допомоги від 25.03.2025; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Дорошенко М.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості; акт № 26209000478737 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 28.10.2025 на суму 3000,00 грн, з яких за правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Цикл Фінанс» - 500 грн, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи - 2000 грн та формування додатків до позовної заяви (письмові докази) – 500 грн.
Отже, витрати понесені на професійну правничу допомогу документально підтверджені та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 280-284, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

ПозовТовариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (адреса місцезнаходження:04112, Київ, м. Київ, р-н Шевченківський, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, код ЄДРПОУ: 43453613, НОМЕР_3 у АТ «Сенс Банк», код банку (МФО) 300346) заборгованістьза договором № 26209000478737 про встановлення кредитного ліміту від 04.11.2020 у розмірі 6 896 (шість тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн 16 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» судовий збір в розмірі 581 (п`ятсот вісімдесят одна) грн 38 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі ) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повне найменування учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», адреса місцезнаходження:04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, ЄДРПОУ 43453613.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Рішення суду складено та підписано 08.01.2026.

Суддя         Марія ВОЛИНЕЦЬ