Справа № 420/37263/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул.Преображенська, 44, м.Одеса, 65045, код ЄДРПОУ 37811384) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просить суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення - висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23.10.2025 року про відміну рішення про встановлення належності громадянства України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );
зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області направити інформацію до територіальних органів ДМС України та до Державної прикордонної служби України про протиправність і скасування рішення – висновку від 23.10.2025 року про відміну рішення про встановлення належності громадянства України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );
зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області вилучити з бази даних ДМС України відомості про визнання недійсними паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 13.12.2019 року Великомихайлівським РВ ГУМВСУ в Одеській області та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, серія НОМЕР_3 , виданий 11.06.2016 року ГУ ДМС в Одеській області на ім`я громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ).
Позовні вимоги та відповідь на відзив обґрунтовані тим, що 23.10.2025 року Головне управління Державної міграційної служби України у Одеській області прийняло рішення - висновок про відміну рішення про встановлення належності громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , відповідно до якого було скасовано рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 року про його встановлення належності до громадянства України. Даний висновок був прийнятий на підставі листа-подання про скасування громадянства України ГУНП в Одеській області № 15/2743 від 13.12.2023 року. З висновку щодо відміни рішення про встановлення належності громадянства України від 23.10.2025 року вбачається, що в ході перевірки дійсності поданих Позивачем документів та законності надання йому належності до громадянства України встановлено, що ним було надано недостовірні відомості/фальшиві документи. Також вищевказаним висновком визнані недійсними паспорт громадянина України для виїзду за кордон, серія НОМЕР_3 , виданий 11.06.2016 року ГУ ДМС в Одеській області, та паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 13.12.2019 року Великомихайлівським РВ ГУМВСУ в Одеській області, оформлені на ім`я ОСОБА_1 . Паспорт громадянина України отримано Позивачем на підставі Закону України «Про громадянство України». Відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р., №2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Отримавши паспорт громадянина України Позивач надалі добросовісно вважав, що ним додержано вимоги закону щодо набуття громадянства України. Конституційний Суд України у Рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009 висловив правову позицію, відповідно до якої рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Позивач вважає, що рішення (висновок) Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23.10.2025 року про відміну рішення про встановлення належності громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» та про визнання недійсними паспортів повинні бути визнані протиправними та скасовані. Також зазначено, що позивачем не було допущено жодних порушень, що дозволило йому отримати відповідне рішення про встановлення належності громадянства України та довідку про реєстрацію особи громадянином України. 
Ухвалою суду провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позивачем подані документи, які не відповідають вимогам пункту 1 частини 1 статті 3 Закону та з огляду на матеріали органу досудового розслідування, котрі фактично підтверджують безпідставність набуття громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та, як рішення компетентних органів були прийняті на підставі неправдивих відомостей/ фальшивих документів, а також враховуючи те, що стаття 21 Закону не передбачає скасування рішення про встановлення належності до громадянства України, висновком ГУ ДМС в Одеській області від 23.10.2025 відмінено рішення про встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення адміністративного позову у справі №420/37263/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління ДМС України в Одеській області про об`єднання в одне провадження адміністративної справи №420/37263/25 та №420/37906/25 - відмовити.
Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року направлено справу до канцелярії суду з метою передачі судді Одеського окружного адміністративного суду Юхтенко Л.Р. для вирішення питання щодо можливості її об`єднання в одне провадження зі справою 420/37266/25.
Ухвалою суду від 10 грудня 2025року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про об`єднання справ в одне провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул.Преображенська, 44, м.Одеса, 65045, код ЄДРПОУ 37811384) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини, судом встановлено наступне: рішенням ГУМВС України в Одеській області від 24.05.2007 року ОСОБА_1 було встановлено належність до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону та видано довідку № 303004 про реєстрацію особи громадянином України.
Також Позивачем отримано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 13.12.2019 року Великомихайлівським РВ ГУМВСУ в Одеській області та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, серія НОМЕР_3 , виданий 11.06.2016 року ГУ ДМС в Одеській області. 
23.10.2025 року Головне управління Державної міграційної служби України у Одеській області прийняло рішення - висновок про відміну рішення про встановлення належності громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , відповідно до якого було скасовано рішення ГУ МВС України в Одеській області від 24.05.2007 року про його встановлення належності до громадянства України. Даний висновок був прийнятий на підставі листа-подання про скасування громадянства України ГУНП в Одеській області № 15/2743 від 13.12.2023 року.
Відповідно до вищевказаного рішення встановлено невідповідність поданих ОСОБА_1 документів вимогам пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України».
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство (стаття 25 Конституції України).
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що:
1. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно пункту 2 статті 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається за територіальним походженням.
Стаття 8 Закону України «Про громадянство України» передбачає, що особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про громадянство України»).
Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (далі - Порядок № 215).
Відповідно до пункту 88 Порядку № 215 (в редакції, чинній на момент скасування рішення про набуття позивачем громадянства України) для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:
а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;
б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.
Пунктом 89 Порядку № 215 передбачалося, що Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого подано документи щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.
Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України (п. 90 Порядку № 215).
Згідно п. 93 Порядку № 215 Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ від 16.08.2012 № 715, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1549/21861, затверджені Зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, згідно з формами, що додаються. Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України затверджене за формою 41 і передбачає, що до подання додаються: (документи, які підтверджують, що особа набула громадянства України за територіальним походженням чи була поновлена в громадянстві України шляхом обману; унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів; приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не могла набути громадянства України, чи невиконання поданого зобов`язання про припинення іноземного громадянства). Також у прийнятому рішенні про скасування громадянства на підставі наведеного подання зазначається: скасувати у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто: (шляхом обману; унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів; приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не могла набути громадянства України).
З аналізу наведених норм законодавства України вбачається, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Скасування рішення про оформлення набуття громадянства потребує наявності достатніх і належних доказів щодо встановлення факту подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, чи невиконання узятого зобов`язання. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.
Подібні за змістом висновки неодноразово робив Верховний Суд, зокрема у постановах, на які послався скаржник (від 14.11.2018 у справі №820/1293/16, від 24.04.2019 у справі №2040/5642/18, від 19.12.2019 у справі №815/3575/15, від 28.02.2020 у справі №520/4398/19, від 21.08.2020 у справі №520/2915/19, від 15.12.2020 у справі №640/3004/19, від 27.01.2021 у справі №826/15657/16, від 07.09.2023 у справі № 160/9719/22, від 13.02.2025 року у справі № 160/9719/22).
Судом встановлено, що позивач набув громадянство України за територіальним походженням відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України».
Відміняючи вказане рішення відповідач зазначає, що громадянство України було набуто внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, за наявності яких особа не може набути громадянства України. 
Обґрунтовуючи зазначене відповідач посилається на те, що « 13.12.2023 року до Головного управління ДМС України в Одеській області надійшло подання про скасування громадянства України ГУНП Одеській області № 15/2743 від 13.12.2023 року щодо ОСОБА_1 , разом з додатками. 
Також 12.08.2025 року надійшов лист-подання Управління стратегічних розслідувань в Одеській області ДСР НПУ про скасування громадянства України ОСОБА_1 . 
Так, в результаті перевірки матеріалів справи про належність до громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан, встановлено, що зазначена особа набула громадянство України шляхом встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» (рішення ГУМВС України в Одеській області від 24.05.2007 року). Умови та порядок набуття громадянства України регламентуються Законом України «Про громадянство України» (далі - Закон) та Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Відповідно пункту 10 Порядку, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим законним представником, разом іншими документами подає один з таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. 
У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. 
ОСОБА_1 24.04.2007 року звернувся до СПІРФО Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області із заявою про встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону та надав наступні документи: рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від березня 2007 р., справа №2-0-18/2007р. про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року; копію свідоцтва про народження НОМЕР_5 , виданого 06.05.2982 року Касимлінською сільською радою Агдамського району Республіки Азербайджан; копію паспорта батька зразка 1974 року НОМЕР_6 , виданого 31.12.1977 року ВВС Агдамського райвиконкому Азербайджанської РСР на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; довідка СГІРФО Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; копію висновку за результатами проведення процедури встановлення особи. 
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 рішенням ГУМВС України в Одеській області від 24.05.2007 року було встановлено належність до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону, ОСОБА_1 з 24.08.1991 року. 24.05.2007 року ОСОБА_1 о видано довідку № 303004 про реєстрацію особи громадянином України. 18.12.2023 року за № 5100.4.5-15025/51.1-23 до Великомихайлівського районного суду Одеської області було направлено запит щодо підтвердження факту прийняття Великомихайлівським районним судом Одеської області рішення від 14.03.2007 року по справі № 2-018/2007 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24.08.1991 року. 
18.01.2024 року до Головного управління надійшов лист Великомихайлівського районного суду Одеської області № 05-05.1/1/2024 від 05.01.2024 року із підтвердженням прийняття зазначеного вище рішення. 
Таким чином, відповідність оформлення поданих ОСОБА_1 документів не відповідає вимогам пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України», оскільки станом на 24.08.1991 року ОСОБА_1 був неповнолітній, та відповідно рішення суду повинно встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 саме в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року. 
Згідно обліків відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління, ОСОБА_1 реєстрований з 02.03.2020 року у АДРЕСА_2 по паспорту громадянина України НОМЕР_7 , виданого 13.12.2016 року Великомихайлівським РВ ГУМВС України в Одеській області. Згідно обліків інформаційної підсистеми «Заява про видачу паспорта громадянина України» ЄІАС УМП, ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_8 , виданий 11.01.2018 року органом 5102 терміном дії до 11.01.2028 року. 
Управлінням міграційної поліції ГУНП в Одеській області, згідно доручення слідчого ВП №2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, здійснюється оперативне супроводження матеріалів, за фактом скоєння злочину передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України ЄРДР № 12023162510001292 від 28.09.2023 року. 13.10.2023 року на підставі ухвали № *1535*5801693*1*1* слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси Дерус А.В., по справі №522/20095/23 в рамках провадження №1-кс/522/6486/23, УМП ГУНП в Одеській області отримало тимчасовий доступ з можливістю вилучення оригіналів справи про встановлення належності до громадянства України №303004 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходилася у володінні ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, за адресою: 02152, місто Київ, вул. Березняківська буд.4а. 
Під час вивчення вищевказаної особової справи уповноваженим органом було встановлено, що у 2007 році ОСОБА_1 звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з проханням постановити рішення по факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 набув громадянство України в квітні 2007 року відповідно до п.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року (громадянами України є всі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України). Вказаний факт зафіксовано в рішенні Великомихайлівського районого суду. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на своїх вимогах, та пояснив, що встановлення факту постійного проживання на території України йому потрібно для підтвердження належності до громадянства України та отримання паспорта, оскільки згідно зі ст.3 п. 1 Закону від 18 січня 2001 року, громадянами України є всі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України. 
В рішенні Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 березня 2007 р., справа №2-о-18/2007р., зазначено що в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що ОСОБА_1 разом зі своїм батьком та братом, проживали з травня 1991 року по жовтень 1995 року в с. Стояново Великомохайлівського району Одеської області. 
Також до суду була надана довідка №120 від 12.03.2007 року, видана Стоянівською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області, про те що ОСОБА_5 проживав з 08 травня 1991 року в с. Стояново Великомихайлівського району Одеської області. 
Проведеними поліцією заходами встановлено та допитано в рамках досудового розслідування в якості свідків мешканців с. Стоянове ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також старосту Стоянівського старостинского округу Гринчишина Ярослава Ярославовича, ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показали, що ОСОБА_1 ніколи не мешкав в с. Стоянове Великомихайлівського району Одеської області, не мають відношення до справи №2-0-18/2007р. Великомихайлівського районного суду Одеської області та ніколи не давали таких показів. ОСОБА_6 також пояснив, що ОСОБА_5 ніколи не мешкав в с. Стоянове Великомихайлівського району Одеської області та довідку №120 від 12.03.2007 року про те що ОСОБА_5 проживав з 08 травня 1991 року в с. Стояново Великомихайлівського району Одеської області не видавав. 
Також встановлено, що в квітні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до СПІРФО В-Михайлівського РВ ГУМВС в Одеській області із заявою щодо надання громадянства України відповідно до пункту 1 статті 3 Закону. Співробітниками СПІРФО В-Михайлівського РВ ГУМВС в Одеській області проводилось впізнання особи ОСОБА_1 по фотокарткам трьома мешканцями с. Новоборисівка Розділянського району Одеської області, а саме: - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактично мешкає: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка с. Новоборисівка, Розділянський район Одеської області, фактично мешкає: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , фактично мешкає: АДРЕСА_5 (за наявною інформацією перебуває за межами України). 
Впізнання особи ОСОБА_10 проводив по фотокарткам начальник сектору ГІРФО В-Михайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області Вацьков Олександр Леонідович, ІНФОРМАЦІЯ_9 , фактично мешкає: АДРЕСА_6 . 24.11.2023 року слідчим слідчого відділу ВП №2 ОРУП №1 ГУНП Одеській області допитані в якості свідків: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які пояснили, що родина та члени сім`ї Ісмайлових їм незнайомі, ніяких документів стосовно факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України до 1991 року не підписували та не могли підписувати зв`язку з тим, що даний факт їм невідомий. 
Допитаний в якості свідка колишній працівник сектору ГІРФО ВМихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який пояснив, що займався збором матеріалів особової справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та до його обов`язків входило встановити факт проживання на території України до 1991 року вищевказаної особи, однак, вказаний факт встановити він не зміг. Крім того, встановлено що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який являється батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 при зверненні до СГРФО надав неправдиві відомості, а саме: свій паспорт ОСОБА_2 , в якому стоять штампи: Одесская область Великомихайловский район Исполком Стояновского сельского Совета «ПРОПИСАН» с.Стояново 9 августа 1994г., Одесская область Великомихайловский район Исполком Стояновского сельского Совета «ВЫПИСАН» 2 октября 1995 г... Допитаний в рамках досудового розслідування, в якості свідка, староста Стоянівського старостинского округу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 пояснив, що станом на 1994 рік використовувались штампи іншого зразка (заповнення відбувалось на українській мові Одеська область відділ внутрішніх справ Велико-Михайлівського району ЗАРЄЄСТРОВАНИЙ ) та надав завірені фотокопії зразків штампів, крім того, ОСОБА_6 повідомив, що згідно відомостей «Домової книги» розпочата з 1980 року, в якій реєструються громадяни, які проживають або прописані в с. Стояново відсутні відомості щодо «Прописки» 09.08.1994 року або «Виписки» 02.10.1995 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 »
На думку суду, з оскаржуваного рішення ГУ ДМС в Одеській області вбачається, що відповідач встановив конкретні підстави для відміну рішення про оформлення набуття громадянства відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України».
Суд ставить під сумнів достовірність добутих доказів, а саме: довідку Стоянівської сільської ради № 120 від 12.03.2007 року та показання свідків, покладені в основу рішення суду 2007 року, оскільки під час перевірки встановлено, що: відповідні посадові особи заперечили факт видачі зазначеної довідки; свідки заперечили факт проживання позивача в с. Стоянове та свою участь у судовому провадженні 2007 року; відомості про реєстрацію батька позивача відсутні в домових книгах та не відповідають зразкам штампів відповідного періоду.
Суд звертає увагу, що преюдиціальність поширюється виключно на факти, встановлені судом, а не на правову оцінку таких фактів чи адміністративні рішення, прийняті на їх підставі, а також не позбавляє суд обов`язку перевіряти відповідність дій суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства з урахуванням нововиявлених обставин.
Судом враховано, що рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14.03.2007 року набрало законної сили та встановило факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року. Вказаний факт має преюдиціальний характер і не підлягає повторному доведенню в межах даного адміністративного провадження.
Водночас суд бере до уваги висновки Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, зроблені за результатами перевірки матеріалів справи позивача, які ґрунтуються на зібраних у межах кримінального провадження відомостях, поясненнях свідків, даних облікових реєстрів та інших матеріалах, що ставлять під сумнів достовірність доказів, використаних при встановленні факту проживання позивача у 2007 році.
Суд наголошує, що наявність преюдиціального судового рішення не позбавляє орган Державної міграційної служби права та обов`язку реагувати на виявлені порушення законодавства у сфері громадянства, у тому числі шляхом скасування рішення про встановлення належності до громадянства України у разі встановлення відсутності законних підстав для його прийняття.
Суд окремо зазначає, що у спорах щодо громадянства України домінуючим є публічний інтерес, пов`язаний із забезпеченням національної безпеки, міграційної політики та дотримання законності.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що принцип правової визначеності не є абсолютним та може бути обмежений у випадках, коли цього вимагає істотний публічний інтерес.
За таких умов, автоматичне застосування преюдиціальності без перевірки законності підстав набуття громадянства суперечило б обов`язку держави забезпечувати контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері громадянства.
У зв`язку з цим суд доходить висновку, що наявність нових істотних обставин виключає можливість автоматичного застосування преюдиціальності як підстави для визнання спірного рішення протиправним.
Суд виходить з правової позиції Верховного Суду, відповідно до якої держава не позбавлена права та обов`язку виправляти власні помилки, допущені при прийнятті рішень, якщо такі помилки призвели до порушення закону.
Формальне застосування преюдиціальності у такій ситуації фактично легалізувало б правовий статус, набутий з порушенням вимог законодавства, що є неприпустимим у правовій державі.
При цьому, жодних доказів на спростування обставин, які вказані в оскарженому висновку до суду позивачем не надано та не спростовано висновки міграційного органу.
За наведених обставин суд доходить висновку, що хоча стаття 21 Закону України «Про громадянство України» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, безпосередньо не містила спеціального регулювання щодо скасування рішень про встановлення або оформлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону, відсутність прямої норми не може тлумачитися як заборона для держави реагувати на встановлені факти незаконного набуття громадянства.
Системний аналіз положень Конституції України, Закону України «Про громадянство України», Порядку № 215, а також усталеної судової практики Верховного Суду свідчить, що рішення про встановлення або оформлення належності до громадянства України підлягає скасуванню у разі, якщо воно було прийняте внаслідок подання неправдивих відомостей, підроблених документів, обману або приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого таке рішення не могло бути прийнято.
Суд встановив, що під час прийняття рішення від 24.05.2007 року про встановлення належності ОСОБА_1 до громадянства України були використані документи та відомості, достовірність яких обґрунтовано поставлена під сумнів, а зібрані в межах кримінального провадження матеріали свідчать про відсутність фактичних та правових підстав для набуття ним громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону.
Суд вважає, що втручання у сферу приватного життя позивача шляхом скасування рішення про набуття громадянства є пропорційним та виправданим, оскільки спрямоване на захист публічного інтересу, пов`язаного із забезпеченням законності у сфері громадянства та міграційної політики держави.
Статтею 11 Закону України «Про адміністративну процедуру» визначено застосування пропорційності як принципу адміністративної процедури.
Так відповідно до приписів даної статті адміністративний орган повинен дотримуватися принципу пропорційності під час:
1) прийняття адміністративних актів;
2) прийняття процедурних рішень і вчинення процедурних дій.
Адміністративний акт повинен прийматися з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для права, свободи чи законного інтересу особи і цілями, на досягнення яких спрямований адміністративний акт. Негативні наслідки для особи та публічних інтересів повинні бути найменшими.
Адміністративний орган зобов`язаний використовувати свої повноваження з метою, з якою такі повноваження надані. Мета, з якою надано повноваження, визначається законом або випливає з його положень.
Суд вважає, що Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області при прийнятті спірного рішення дотрималося принципу пропорційності, передбаченого статтею 11 Закону України «Про адміністративну процедуру».
За таких умов оскаржуваний висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23.10.2025 року є формою виправлення неправомірного рішення, прийнятого у минулому, та спрямований на відновлення законності у сфері громадянства України, а не на позбавлення особи громадянства у розумінні статті 25 Конституції України.
Суд також враховує, що тривалість перебування позивача у статусі громадянина України, наявність у нього паспортних документів та сформованих соціальних зв`язків не можуть самі по собі легалізувати правовий статус, набутий з порушенням вимог закону, та не позбавляють державний орган обов`язку реагувати на виявлені порушення.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки спірне рішення прийняте відповідачем у межах наданих повноважень, на підставі достатніх доказів та з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи позивача не спростовують встановлених у справі обставин.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області направити інформацію до територіальних органів ДМС України та до Державної прикордонної служби України про протиправність і скасування рішення – висновку від 23.10.2025 року про відміну рішення про встановлення належності громадянства України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ); зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області вилучити з бази даних ДМС України відомості про визнання недійсними паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 13.12.2019 року Великомихайлівським РВ ГУМВСУ в Одеській області та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, серія НОМЕР_3 , виданий 11.06.2016 року ГУ ДМС в Одеській області на ім`я громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ), така є похідною від первинної, тому у її задоволенні також слід відмовити.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач виконав покладений на нього обов`язок доказування правомірності свого рішення.
Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в позові судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул.Преображенська, 44, м.Одеса, 65045, код ЄДРПОУ 37811384) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Враховуючи періодичну відсутність електроенергії у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду, тривалість повітряних тривог, знаходження судді на лікарняному, текст рішення складено та підписано суддею 05.02.2026 року.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Д.К.Василяка

.