Справа № 464/1760/25
Провадження № 2-др/463/57/25

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Боброва Ю.Ю. 
з участю секретаря судового засідання Назара Р.М.
відповідача ОСОБА_1 
представника відповідача      ОСОБА_2 

в м. Львові
у відкритому судовому засіданні, 
розглянувши питання постановлення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

рішенням суду від 15 грудня 2025 року позов ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено; ухвалено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3  сплачені кошти на виконання нікчемного попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі еквівалентному 6000 доларів США на момент виконання рішення суд та 1 992,47 гривень судового збору.
Представник позивачки звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на правову допомогу в загальному розмірі 31 000 грн та 1 992,47 гривень судового збору.
Позивачка та її представник у судове засідання не прибули, останній подав заяву про розгляд клопотання без його участі. 
Суд уважає за можливе здійснити розгляд заяви без його участі.
Представник відповідача та відповідач щодо клопотання заперечили. Представник відповідача вважає, що існують підстави для зменшення суми витрат на правничу допомогу, з огляду на їх не співмірність зі складністю справи та затраченим часом.
Заслухавши пояснення відповідача та його представника, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова суду від 15 грудня 2025 року позов ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено; ухвалено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачені кошти на виконання нікчемного попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі еквівалентному 6000 доларів США на момент виконання рішення суд та 1 992,47 гривень судового збору.
Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Із тексту рішення Личаківського районного суду м. Львова суду від 15 грудня 2025 року слідує, що судом вирішено питання стягнення з відповідача судового збору, однак не вирішено питання розподілу судових витрат – витрат на правничу допомогу, з огляду на що у вказаній справі підлягають розподілу заявлені представником позивачки витрати на правничу допомогу в розмірі 31 000 грн.
На підтвердження надання правничої допомоги представником позивачки подано копії договору про надання правничої допомоги, акта прийому-передачі та прибуткового касового ордера.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з іншої сторони суд враховує позицію Великої Палати у справі № 910/12876/19, в рамках якої суд звернув увагу на:
-умови договору про надання послуг (погодинні ставки працівників адвокатського
об`єднання відповідно до займаної посади та максимально можливі суми витрат, які може понести клієнт, за розгляд справи адвокатським об`єднанням в кожній з 3-ох інстанцій);
- витрачений час на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо);
- докази, надані відповідачем на підтвердження реальності витрат (протокол наданих послуг, акт надання послуг, рахунок на оплату, копія платіжного доручення).
При цьому суд також зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. 
Що стосується заперечення представника відповідача щодо зменшення витрат на правничу допомогу, то відповідно до положень частини 5 і 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Заперечуючи заявлений представником позивачки розмір витрат на правничу допомогу, представник відповідача вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в суді не є співмірними по відношенню до складності справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а розмір заявлених витрат є значно завищений. Так, предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Це цивільне провадження є типовим, а зміст позовних вимог та їх правове обґрунтування не є складним. 3 огляду на викладене, вважає, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню і таким чином відповідатиме вимогам розумності та співмірності.
Суд частково погоджується із доводами відповідача та його представника щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки дійсно предмет спору в цій справі не є складним, містить один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.
Ураховуючи предмет спору, значення справи для сторін, поведінку сторін під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача частину понесених витрат на правничу допомогу, зменшивши їх розмір до 10 000 грн, що буде пропорційним предмету спору, понесеним витратам та відповідатиме процесу розгляду справи.
Керуючись ст.ст.121, 133, 137, 270 ЦПК України, суд –

у х в а л и в :

 
заяву представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про постановлення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів – задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. 
У решті – відмовити.
На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
позивач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
відповідач: ФОП ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Юлія БОБРОВА