ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 р.	Справа № 520/5925/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 (головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С.) по справі № 520/5925/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025, яке за наслідками апеляційного перегляду набрало законної сили 15.07.2025 позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 по 31.11.2019, виходячи зі складових довідки від 31.05.2017 за № 100/31184 про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка надана Ліквідаційною комісією УМВС України в Харківській області (згідно з якою загальна сума грошового забезпечення для обчислення пенсії становить 7 693,15 грн., включаючи премію у розмірі 73,15 грн.)
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2016 по 31.11.2019, виходячи зі складових довідки від 31.05.2017 за № 100/31184 про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка надана Ліквідаційною комісією УМВС України в Харківській області (згідно з якою загальна сума грошового забезпечення для обчислення пенсії становить 7796, 78 грн., включаючи премію у розмірі 176,78 грн.) зі збереженням показника грошового забезпечення 79 %.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.25 заяву ОСОБА_1 задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати у місячний термін звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі № 520/5925/24 із детальним розрахунком проведеного перерахунку пенсії ОСОБА_1 
24.11.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надано до суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі № 520/5925/24 , в якому зазначено про проведення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 по 30.11.2019 у розмірі 79% грошового забезпечення на підставі нової довідки про грошове забезпечення станом від 31.05.2027 №100/31184, нараховано різницю в пенсії з 01.01.2016 по 30.11.2019 в розмірі 3 847,89 грн. та внесено її до Реєстру судових рішень.
Зауважено, що розрахунок на доплату пенсії створено в автоматизованій системі електронної пенсійної справи «Підсистеми призначення та виплати пенсій деяким категоріям громадян Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України» з урахуванням перерахунків та сум, нарахованих на виконання попередніх рішень Харківського окружного адміністративного суду за пенсійною справою.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 по справі № 520/5925/24.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області подати протягом двох місяців з дня отримання цієї ухвали новий звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 по справі № 520/5925/24.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині прийняття звіту, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у затвердженні звіту від 24.11.2025, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки розрахунку його пенсії, перерахованої на виконання судового рішення. Вважає, що належний розмір доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 30.11.2019, який відповідає судовому рішенню становить 97 763,33 грн, проте пенсійним органом визначено значно меншу суму, а саме 3 847,89 грн внаслідок невірного розрахунку.
Наведені обставини свідчать про неналежне виконання судового рішення, в тому числі і в частині перерахунку пенсії, як наслідок, судом першої інстанції передчасно прийнято звіт пенсійного органу в цій частині.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) не подало відзив на апеляційну скаргу.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Приймаючи звіт в частині перерахунку пенсії, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 по 30.11.2019, а отже виконано рішення суду в цій частині.
Враховуючи оскарження позивачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині прийняття звіту та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Згідно частин 1, 2 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі № 520/5925/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2016 по 31.11.2019, виходячи зі складових довідки від 31.05.2017 за № 100/31184 про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка надана Ліквідаційною комісією УМВС України в Харківській області (згідно з якою загальна сума грошового забезпечення для обчислення пенсії становить 7796, 78 грн., включаючи премію у розмірі 176,78 грн.) зі збереженням показника грошового забезпечення 79 %.
На виконання судового рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 по 30.11.2019 у розмірі 79% грошового забезпечення на підставі нової довідки про грошове забезпечення станом від 31.05.2027 №100/31184, нарахувало різницю в пенсії з 01.01.2016 по 30.11.2019 в розмірі 3 847,89 грн. та внесло її до Реєстру судових рішень.
Дослідивши поданий відповідачем звіт про виконання рішення суду та додані до нього докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення суду від 16.04.2025 у справі № 520/5925/24 виконано відповідачем в частині проведення перерахунку пенсії з 01.01.2016 по 31.11.2019 в межах повноважень та у визначеному законом порядку.
До вказаних висновків суд першої інстанції дійшов на підставі пояснень відповідача щодо обставин виконання судового рішення.
В свою чергу, позивач як в суді першої, так і апеляційної інстанції звертав увагу на проведення відповідачем невірного розрахунку доплати до пенсії, перерахованої на виконання судового рішення.
Разом з тим, суд першої інстанції обмежився лише посиланням на пояснення пенсійного органу, проте не врахував заперечення позивача щодо нарахованої суми пенсії, не надав належної оцінки правильності розрахунку пенсії, перерахованої позивачу на виконання судового рішення, не дослідив докази, з яких можливо встановити належну суму доплати.
Колегія суддів звертає увагу на те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень.
Наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи судом встановлюється на підставі доказів, якими є будь-які дані. Відповідно до статей 73 та 74 КАС України докази мають бути належними та допустимими.
Таким чином, висновок суду щодо наявності підстав для прийняття звіту в частині перерахунку пенсії з підстав належного виконання пенсійним органом судового рішення є передчасним, зробленим без повного та всебічного з`ясування обставин у справі в їх сукупності та перевірки їх доказами. 
Натомість, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ст. 382 КАС України та не повного встановлення обставин справи знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, невірно застосовано норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо затвердження звіту в частині перерахунку пенсії, тому оскаржувана ухвала в цій частині підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 243, 308, 310, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 по справі № 520/5925/24 скасувати в частині прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 по справі № 520/5925/24.
Адміністративну справу № 520/5925/24 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено 11.02.2026 року