154/90/26
1-кп/154/344/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року          м. Володимир 

Володимирський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі об`єднане кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025030510000895 від 19.12.2025 року та №120260305100000004 від 05.01.2026 року по обвинуваченню:  

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ласків Володимирського району Волинської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлучений, працюючий слюсар-ремонтник ТОВ «Краноспан УА»,проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2024 року у справі № 154/3938/24, яка набрала законної сили 23 грудня 2024 року, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу розміром 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік
Крім того, відповідно до постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 січня 2025 року у справі № 154/4229/24, яка набрала законної сили 08 лютого 2025 року, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу розміром 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Крім того, відповідно до постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 січня 2025 року у справі № 154/4227/24, яка набрала законної сили 08 лютого 2025 року, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу розміром 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.
Однак, ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що він позбавлений права керування транспортними засобами, відповідно до вищевказаних постанов суду, будучизобов`язаним та маючи реальну можливість виконувати вищевказане рішення суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно такі рішення не виконав, що виразилось у продовженні керування транспортним засобом.
Так, 18 грудня 2025 року о 18 год 22 хв, ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що він позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до вищевказаних рішень суду, будучи зобов`язаним та маючи реальну можливість їх виконати, умисно керував по автодорозі між селами Суходоли та Ласків Володимирського району Волинської області автомобілем марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , де був виявлений та зупинений працівниками поліції на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». 
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. 
Крім того, ОСОБА_4 відповідно до постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2024 року у справі № 154/3938/24, яка набрала законної сили 23 грудня 2024 року, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу розміром 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік
Крім того, відповідно до постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 січня 2025 року у справі № 154/4229/24, яка набрала законної сили 08 лютого 2025 року, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу розміром 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Крім того, відповідно до постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 січня 2025 року у справі № 154/4227/24, яка набрала законної сили 08 лютого 2025 року, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу розміром 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.
Однак, ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що він позбавлений права керування транспортними засобами, відповідно до вищевказаних постанов суду, будучи зобов`язаним та маючи реальну можливість виконувати вищевказане рішення суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно такі рішення не виконав, що виразилось у продовженні керування транспортним засобом.
Так, 04 січня 2026 року близько 19 год, ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що він позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до вищевказаних рішень суду, будучи зобов`язаним та маючи реальну можливість їх виконати, умисно керував по вулиці Незалежності в с. Суходоли Володимирського району Волинської області автомобілем марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , де був виявлений та зупинений працівниками поліції на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». 
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 382 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечив, пояснив, що щиро кається у вчиненому і дав показання, що повністю узгоджуються з описовою частиною цього вироку.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушенб визнав повністю, переконавшись у добровільності та істинності його позиції за згодою всіх учасників, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, з`ясував, чи не має сумнівів в добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому, що він буде позбавлений права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 382 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 – відсутні.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд приймає також до уваги характер і ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів.
Суд враховує особу обвинуваченого, а саме, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має зареєстроване постійне місце проживання та сталі соціальні зв`язки, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у спеціалізованих медичних установах не перебуває, вину у вчинених злочинах визнавав на протязі всього розгляду справи, засуджував себе за вчинене діяння, не намагався уникнути відповідальності, активно сприяв розкриттю злочину, мав належну процесуальну поведінку.
Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням думки сторони публічного обвинувачення, який просив в судовому засіданні призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу, передбачених санкцією статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обтяжуючих, а також з врахуванням сукупності всіх обставин, які характеризують особу винного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу на користь держави, оскільки вказане покарання, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Так, згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчиненню нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі, а призначення покарання у виді штрафу, що на думку суду відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.
На думку суду, обставини, які б свідчили про необхідність ізоляції обвинуваченого від суспільства в рамках даного кримінального провадження відсутні, оскільки наявні характеризуючі обвинуваченого матеріали, а також ставлення останнього до вчинення інкримінованих йому дій, свідчать про те, що обвинувачений зробив для себе вірні висновки в частині його подальшої поведінки у суспільстві, в зв`язку з чим суд не вбачає з боку ОСОБА_4 високих ризиків вчинення повторних злочинів чи такого високого рівня небезпеки для суспільства, щоб тримати його в умовах ізоляції.
З огляду на викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України. 
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не обирався.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді скасувати. 
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд –
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 07.01.2026 року на вилучений в ході огляду місця події 04.01.2026 року автомобіль «ВАЗ-21101», р.н.з. НОМЕР_1 -скасувати.
Речові докази по справі:
-оптичний диск, на якому містяться записи із нагрудної боді- камери поліцейського Вояж-12 від 25.12.2025 року, оптичний диск, на якому містяться записи із нагрудної боді- камери поліцейського Вояж-05 від 04.01.2026 року, оптичний диск, на якому містяться записи із нагрудної боді- камери поліцейського ГОР-1 від 04.01.2026 рокуу- зберігати у матеріалах кримінального провадження; 
- вилучений в ході огляду місця події 04.01.2026 року автомобіль «ВАЗ-21101», р.н.з. НОМЕР_2 — вважати повернутим власнику ОСОБА_4 . 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Волинського апеляційного суду через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_6