ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/3388/24  Номер провадження 22-ц/814/4504/25	Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді: Чумак О.В.,
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І. 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" 
на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Киричок С.А.
по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" про стягнення коштів (орендної плати),-

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Рой І.В. звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому остаточно визначившись з позовними вимогами, просила стягнути з ТОВ "Агро-Край" на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою за 2023 рік у розмірі 7676,59 грн., з них 5777,33 грн. - орендна плата, 384,19 грн. – 3 % річних, 1130,88 грн. - інфляційні втрати, 384,19 грн. - пеня.
Окрім цього, прохала стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1211,20 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 5000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 1,7713 га, кадастровий номер 5320483000:00:001:0482, яка розташована на території Великобудищанського (до об`єднання Книшівської) сільської ради Миргородського (до об`єднання Гадяцького) району Полтавської області.
16.11.2015 указана земельна ділянка передана в оренду ТОВ «Калина», про що укладено договір оренди землі № б/н, з урахуванням додаткової угоди, строком дії оренди 7 років, де новим орендарем став: ТОВ «Агро-Край». За умов такого договору оренди земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; орендна плата – 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Позивач у повному обсязі та належним чином виконав взяті на себе договірні зобов`язання, передавши у строкове платне орендне користування відповідачу відповідну земельну ділянку сільськогосподарського призначення. 
В порушення вказаних зобов`язань орендар не сплатив орендну плату за 2023 рік, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка на даний час не виплачена.
Вважає, що наявні підстави для застосування норм ст. 625 ЦК України та нарахування на прострочене зобов`язання 3% річних та інфляційних втрат, а також пені як штрафної санкції, передбаченої умовами договору.
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" про стягнення коштів (орендної плати) задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній плати за користування земельною ділянкою, кадастровий номер 5320483000:00:001:0482, за 2023 рік у загальному розмірі 7676,59 грн., з них 5777,33 грн. - орендна плата, 384,19 грн. - 3% річних, 1130,88 грн. - інфляційні втрати, 384,19 грн. - пеня.
Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн.
Не погодившись з даним рішенням місцевого судуйого в апеляційному порядку у частині стягнення витрат на правничу допомогу оскаржило ТОВ «Агро-Край», просило його у відповідній частині змінити, зменшивши їх розмір з 5000 грн. до 3000 грн., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. є неспівмірним наданому об`єму адвокатських послуг у справі, яка є малозначною та не підтверджений доказами їх реального понесення.
Зазначено, що у зв`язку із відсутністю обґрунтованого розрахунку витрат позивача на правову допомогу, відповідач об`єктивно був позбавлений можливості надати йому ґрунтовну оцінку, та повідомити про це суд відповідним процесуальним документом. 
У відзиві на позовну заяву ТОВ «Агро-Край» заявляло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 3000 грн., проте суд першої інстанції залишив його поза увагою.
Від представника ОСОБА_1 адвоката Рой І.В. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу, тому в іншій частині рішення суду в силу ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду в оскаржуваній частині не повною мірою відповідає вказаним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 у суді першої інстанції здійснювалося адвокатом Рой І.В. на підставі договору про надання адвокатських послуг б/н від 27.08.2024, додаткової угоди № 1, в якій сторони погодили вартість послуг з надання правової допомоги в розмірі 5000 грн. (а.с. 39-41).
Згідно акту виконаних робіт № 1 від 06.09.2024 до договору про надання правової допомоги № б/н від 27.08.2024, адвокатом Рой І.В. були надані позивачу наступні юридичні послуги: 1) консультація (27.08.2024) - 500,00 грн.; 2) складання та подання адвокатського запиту до ТОВ «Агро-Край» - 500,00 грн.; 3) складання та подання позовної заяви - 3500,00 грн.; 4) складання та подання клопотання про витребування доказів - 500,00 грн. Всього до сплати 5000 грн. (а.с. 41, зворотня сторона).
27.09.2024 ТОВ «Агро-Край» подано до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого, серед іншого зазначено, що заявлена в позові сума судових витрат на професійну правничу допомогу є не співмірною із складністю відповідної роботи адвоката, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.
Вказано, що обсяг наданих адвокатом послуг є завищеним, оскільки справа є малозначною та такою, що не потребує великої правової кваліфікації (а.с. 50-52).
Задовольняючи в повному обсязі вимогу позивача про стягнення з ТОВ «Агро-Край» понесених витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що умови оплати адвокатських послуг є договірними та погодженими позивачем та його представником у розмірі 5000 грн. 
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, не погоджується з огляду на наступне.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
В силу положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться витрати на правничу допомогу), у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
З огляду на вищевикладене, колегія суддів, враховуючи, що ціна позову у даній справі становить 7676,59 грн., беручи до уваги принцип співмірності та розумності, критерій реальності адвокатських витрат, а також характер складності справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, сформовану сталу судову практику щодо вирішення заявлених позовних вимог орендодавців до ТОВ «Агро-Край» про стягнення орендної плати, заперечення відповідача щодо розміру заявлених витрат на правничу допомогу, дійшла висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги щодо завищеного розміру витрат на правничу допомогу та наявність підстав для їх зменшення з 5000 грн. до 3000 грн.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 376 ч. 4 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1, 4, ч. 4 ст. 382 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" задовольнити.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу змінити, зменшивши їх розмір з 5000 грн. до 3000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук