ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4732/23 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
Марич Є.В.

ПОСТАНОВА
Іменем України

20 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Сорочка Є.О.,
суддів Коротких А.Ю., 
Єгорової Н.М., 
за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерне товариство «Український професійний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 11.10.2022р. за №25857070801.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 у задоволенні позову відмовлено.
Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ПАТ «Український професійний банк» є банківською установою, що здійснювала свою діяльність на підставі банківської ліцензії №132 виданої 18.10.2011.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.05.2015 № 348 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.05.2015 №107 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Український професійний банк», згідно з яким з 29.05.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Український професійний банк» строком на 3 місяці з 29.05.2015 по 28.08.2015 включно.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.08.2015 № 562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український професійний банк» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.08.2015 прийняла рішення №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український професійний банк» і призначено уповноважену особу Пантіну Л.О. строком на один рік - з 31 серпня 2015 року до 30 серпня 2016 року.
Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.07.2019 №1640, від 07.08.2017 №3406, від 18.08.2016 №1556, від 20.08.2018 №2306 було продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк».
З метою завершення ліквідації ПАТ «Український професійний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.08.2020 №1593, згідно з яким визначені Законом України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «Український професійний банк» будуть здійснюватися безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «Український професійний банк» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Як свідчать матеріали справи, за період з 01.01.2016 по 30.06.2020 ПАТ «Український професійний банк» задекларовано різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України, у сумі -6 590 798 396 грн.
На підставі направлень, виданих Головним управлінням ДПС у м. Києві, відповідно до п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК), п.2 частини першої статті 13 розділу IV, ст. 25 розділу VI Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ, зі змінами та доповненнями, у зв`язку зі змінами п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК, унесеними Законом України від 12.05.2022 № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного стану», на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 08.08.2022 № 3118-п проведено документальну позапланову виїзну перевірку публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» (далі також ПАТ «УПБ», Банк), код згідно з ЄДРПОУ 19019755, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 29.08.2022, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 29.08.2022, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 29.08.2022, іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 29.08.2022.
За результатами перевірки складено акт від 05.09.2022 № 95740/Ж5/26-15-07-08-01/19019775, згідно висновків якого за позивачем встановлено порушення, зокрема, ст. 44, п. 46.2 ст. 46, п. 85.2 ст. 85, п. п. 141.2.1 п. 141.2 ст. 141 ПК, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування додатком на прибуток на загальну суму 949 845 975 грн, в тому числі: за 2016 рік на суму 615 374 883 грн; за І квартал 2018 року на суму 334 471 092 грн.
Не погодившись з висновками, викладеними в акті, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» з ринку подано до Головного управління ДПС у м. Києві заперечення від 16.09.2022 № 132-44-52/22 до акту.
За результатами розгляду заперечення до акту від 05.09.2022 № 95740/Ж5/26-15-07-08-01/19019775 Головним управлінням ДПС у м. Києві висновки акта викладено в новій редакції.
На підставі висновків акта Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 11.10.2022 №25857070801, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 949 845 975 грн.
Позивачем податкове повідомлення-рішення від 11.10.2022 № 25857070801 оскаржене в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України від 07.12.2022 № 16187/6/99-00-06-01-03-06 зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що контролюючим органом призначено та проведено перевірку на підставі та у спосіб, передбачені чинним законодавством за відсутності мораторію на проведення такого виду перевірки. Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Щодо мораторію на проведення податкових перевірок.
Пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.
Проте, згідно пункту 2 розділу II Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану.
Водночас, на час проведення спірної перевірки та станом на день видання наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 08.08.2022 № 3118-п, діяв підпункт «б» пункт 69.2 підрозділу 10 розділу XX ПК, яким передбачалося, що податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу .
Як вірно вказав суд першої інстанції, спірну перевірку проведено на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК, а тому мораторій, що був запроваджений як пунктом 52-2 так і пунктом 69.2 підрозділу 10 розділу XX ПК на цю перевірку не розповсюджується з огляду на наявність відповідного виключення у цих нормах.
Щодо періоду, який підлягав перевірці.
Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Посилаючись на вказану норму, скаржник наголошує на тому, відповідач безпідставно здійснив його перевірку у 2022 році за період з 01.01.2016.
Разом з тим, позивач залишив поза увагою, що Законом України від 17.03.2020 № 533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (набрав чинності 18 березня 2020 року) підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено, зокрема, пунктом 52-2, яким, серед іншого, встановлено, що на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
У подальшому процитована норма пункту 52-2 Підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК змінена Законом України від 13.05.2020 № 591-IX, а саме слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами "по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".
Разом з тим, до завершення карантину Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжувався та станом на час розгляду справи триває.
З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України від 03 березня 2022 року №2118-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану", який набрав чинності 07.03.2022 (далі - Закон № 2118-IX).
Законом № 2118-IX підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнений пунктом 69, зокрема підпунктом 69.9 установлено, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
12.05.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2260-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" (далі - Закон № 2260-IX, набрав чинності 27 травня 2022 року), який зупинив дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України на період дії воєнного, надзвичайного стану, а також доповнив статтю 102 пунктом 102.9 такого змісту: "102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи".
Законом України від 03.11.2022 № 2719-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу" (набрав чинності 25.11.2022) пункт 69.9 доповнено абзацом п`ятим, за змістом якого для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи .
У подальшому Законом України від 30.06.2023 № 3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (набрав чинності 01.08.2023, тобто вже навіть після ухвалення спірного податкового повідомлення-рішення) пункт 102.9 статті 102 виключено.
У постанові від 18.12.2024 у справі № 320/15639/23 Верховний Суд виснував, що перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи зупинявся:
- з 18 березня 2020 року по 17 березня 2022 року - відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України для всіх платників податків;
- з 07 березня 2022 року по 24 листопада 2022 року - відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України для всіх платників податків;
- з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року - відповідно до пункту 102.9 статті 102 Кодексу, при цьому в період з 17 березня 2022 року по 27 травня 2022 року норма діяла без виключень, а з 27 травня 2022 року по 01 серпня 2023 року - з виключеннями щодо випадків, передбачених Податкового кодексу України. 
Разом з тим, позивач покликаючись на те, що відповідач пропустив строк для нарахування позивачу податкових зобов`язань, не врахував законодавчого зупинення строків з 2020 року.
Відтак, ураховуючи, що уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2016 рік ПАТ «Український професійний банк» подано 01.03.2018, то відповідачем не порушені вимоги щодо періоду нарахування зобов`язань, з огляду на вимоги абзацу другого пункту 102.1 статті 102 ПК (у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації)).
Спірною перевіркою встановлено завищення різниць, на які зменшується фінансовий результат на загальну суму 949 845 975 грн, в тому числі:
- за 2016 рік на суму 615 374 883 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (рядок 3.2.4 додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток за 2017 рік, 2018 рік);
- за І квартал 2018 року заниження різниць, на які збільшується фінансовий результат на загальну суму 334 471 092 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (рядок 3.2.4 додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток за 2019 рік та півріччя 2020 року).
Так, ПАТ «Український професійний банк» подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2016 рік від 09.02.2017 №9269879651 та задекларовано наступні показники:
- дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку (471 986 792);
- фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (-7 930 133);
- різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (-594 553 121);
- об`єкт оподаткування (рядок 02 + рядок 03 РІ) (-602 483 254).
Разом із вказаною декларацією з податку на прибуток подано фінансову звітність (звіт про фінансовий стан, звіт про прибутки та збитки, звіт про рух грошових коштів за непрямим методом).
У подальшому, 01.03.2018 ПАТ «Український професійний банк» подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2016 рік № 9271368719, в якій збільшено фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (рядок 2 декларації) з «-7 930 133» грн до «-19 820 769» грн; збільшення різниць, які виникають відповідно до Податкового кодексу України з «-594 553 121» грн до «-1 198 037 368» грн, що призвело до збільшення декларування від`ємного значення об`єкта оподаткування з «-602 483 254» грн до «-1 217 858 137» грн.
Проте, як зафіксовано в акті, та підтверджено позивачем, фінансову звітність з уточнюючою декларацією з податку на прибуток ПАТ «Український професійний банк» до контролюючого органу не подано, що стало підставою для визначення позивачу спірних зобов`язань.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що банк не складає та не оприлюднює фінансову звітність, починаючи з дати ліквідації.
Так, дійсно, згідно пункту 2.9 Інструкції про порядок складання та оприлюднення фінансової звітності банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.10.2011 № 373 (далі - Інструкція № 373) банк, в якому розпочато процедуру ліквідації, фінансову звітність не складає. Останнім звітним періодом для складання та оприлюднення фінансової звітності банку, в якому розпочато процедуру ліквідації, є період з початку звітного року до початку процедури ліквідації банку.
Водночас, відповідно до пункту 46.2 статті 46 ПК платник податку на прибуток подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.
Фінансова звітність, що складається та подається відповідно до цього пункту платниками податку на прибуток та неприбутковими підприємствами, установами та організаціями, є додатком до податкової декларації з податку на прибуток (звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації) та її невід`ємною частиною.
Відтак, одночасне застосування положень пункту 2.9 Інструкції № 373 та пункту 46.2 статті 46 ПК у спірний період щодо банка, в якому розпочато процедуру ліквідації, може викликати об`єктивні суперечності, що у розумінні пункту 56.21 статті 56 ПК може бути підставою для прийняття рішення на користь платника податків.
Водночас, у спірних правовідносинах фінансова звітність є виключно документом, яка фактично містить лише підсумкову інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства та не є первинним документом, на підставі якого формуються суми податкової звітності.
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Так, з метою перевірки правомірності формування позивачем сум податкової звітності, відповідачем було надіслано позивачу запит що надання їх документального підтвердження, зокрема щодо деталізації операцій, із наданням підтверджуючих документів.
Проте, ні в порядку пункту 85.2 статті 85 ПК, ні на запит контролюючого органу позивач не надав документального підтвердження збільшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 615 374 883 грн.
Щодо відображення уцінки боргових цінних паперів на суму 334 471 091,55 грн, колегія суддів зазначає таке.
Так, як вірно встановив суд першої інстанції, Уцінку цінних паперів в загальній сумі 334 471 091,55 грн включено до інших операційних витрат (рахунок 73995700000003 - Результат знецінення активів (цінні папери) в І кварталі 2018 року.
Уцінку боргових цінних паперів проведено та включено до інших операційних витрат: М/О №23367174 від 23.02.2018 на суму 309 876 824,58 грн з призначенням: «результат знецінення портфелю цінних паперів»; М/О №23367543 від 28.02.2018 на суму 511 508,48 грн з призначенням: «знецінення портфелю цінних паперів за лютий 2018 року»; М/О №23367955 від 01.03.2018 на суму 23 526 343,81 грн з призначенням: «результат знецінення портфелю цінних паперів станом на 01.03.2018, коригуючі за місяць»; М/О №23369421 від 29.03.2018 на суму 556 414,68 грн з призначенням: «знецінення портфелю цінних паперів за березень 2018 року».
В оборотно-сальдовому балансі ПАТ «Український професійний банк» за лютий 2018 року уцінка цінних паперів відображена по кредиту рахунку 3007 в сумі 16 443 165,0 грн, по кредиту рахунку 3015 в сумі 317 471 527,06 грн., за березень 2018 року по кредиту рахунку 3015 в сумі 566 414,68 грн.
Відповідно до підпункту 141.2.1 пункту 141.2 статті 141 ПК (у редакції, яка діяла в період проведення уцінки) фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму від`ємного загального результату переоцінки цінних паперів (загальна сума уцінок цінних паперів перевищує загальну суму їх дооцінок за податковий (звітний) період) (крім державних цінних паперів або облігацій місцевих позик), відображеного у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Таким чином, в порушення зазначених норм ПАТ «Український професійний банк» не включено до різниць, на які збільшується фінансовий за І квартал 2018 року уцінку цінних паперів в загальній сумі 334 471 092 грн.
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача не свідчать про неправомірність зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення, яким позов задоволено.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких 

Суддя Н.М. Єгорова

Повний текст постанови складений 20.01.2026.