УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/13551/25 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В. 
Категорія 57 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Галацевич О.М., Павицької Т.М.,
за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №296/13551/25 за позовом  ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Петровської М.В. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради. Просить: прийняти до розгляду позовну заяву про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів; позовну заяву розглядати за правилами цивільного судочинства, врахувавши, що позовні вимоги є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і згідно з частиною третьою ст.19 КАС України такі вимоги не розглядаються адміністративним судом; прийняти зміст позовної вимоги; прийняти обґрунтування 21 випадку порушення законодавства, якими порушено її цивільні права та інтереси; прийняти пояснення стосовно відшкодування моральної шкоди, заподіяної 21 випадком недодержання вимог, встановлених законом, які визивали душевні страждання; прийняти пояснення стосовно розміру моральної шкоди та відшкодувати моральну шкоду за вчинення 21 випадку незаконних рішень, дій чи бездіяльності в сумі 210 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Виконавчий комітет Житомирської міської ради неналежно виконав свої службові обов`язки, вчинив порушення законодавства при складанні та поданні на розгляд сесії проєкту рішення про відмову, до якого внесено завідомо неправдиві відомості, які мають ознаки протиправних дій, які призвели до вчинення незаконних рішень, дій, якими порушені її ( ОСОБА_1 ) цивільні права та інтереси. Зокрема: незаконне порушення строку розгляду клопотання від 27 листопада 2015 року, встановленого частиною сьомою ст.118 ЗК України, так як розгляд клопотання здійснено на 49 сесії сьомого скликання 20 червня 2019 року №1501 через 44 місяці; незаконна відмова розглянути клопотання від 27 листопада 2015 року з додатком документів та скласти висновок спеціалістів, щодо попереднього розгляду розташування земельної ділянки, згідно з п.8 частини першої ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування»; незаконний виклад висновку в листі від 04 вересня 2019 року №25/Д-313із; незаконна відмова складання проєкту рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлено», в якому ОСОБА_1 у пункті 64 без висновку спеціалістів, погодження відведення земельної ділянки за клопотанням від 27 листопада 2015 року; незаконна відмова мати не заборонені законом цивільні права, розглянути документи долучені до клопотання від 27 листопада 2015 року; незаконне оформлення проєкту рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлено», у якому ОСОБА_1 у пункті 64, без зазначення на проєкті дати його складання, контроль покладено на заступника голови та зазначення складення проєкту міським головою С.І. Сухомлином, що не входить в повноваження Департаменту містобудування та земельних відносин; незаконне підписання проєкту про відмову посадовими особами Виконавчого комітету Житомирської міської ради, так як проєкт оформлений з порушеннями законодавства; незаконна відмова при розгляді клопотання від 27 листопада 2015 року врахувати рішення 15 сесії від 21 червня 2012 року №400 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою на суміжну ділянку площею 1,20 га на самовільно збудовані 210 гаражів, без дозвільних документів; незаконна відмова при розгляді клопотання від 27 листопада 2015 року врахувати рішення сесії від 28 травня 2003 року №193, яким передано у приватну власність суміжну земельну ділянку площею 0,0903 га під садівництво; незаконна відмова при розгляді клопотання від 27 листопада 2015 року врахувати рішення сесії від 28 травня 2003 року №193, яким передано у приватну власність суміжну земельну ділянку площею 0,1000 га під житлове будівництво; незаконне внесення в проєкт рішення про відмову у додаток «Списки…яким відмовлено» у пункт 64 висновок «План зонування території міста Житомира, затверджений рішенням міської ради 04 квітня 2017 року №579»; незаконне внесення в проєкт рішення про відмову у додаток «Списки…яким відмовлено» у пункт 64 висновок «Земельна ділянка розташована в зоні мішаної багатоповерхової забудови та громадської забудови (Ж-4)», так як суперечить висновкам листів від 18 вересня 2015 року №25/Д-705, від 26 лютого 2021 року №25/Д-117із; незаконне внесення в проєкт рішення про відмову у додаток «Списки…яким відмовлено» підставою відмови висновок «Земельна ділянка розташована в зоні мішаної багатоповерхової забудови», так як суперечить фактичній забудові території; незаконне внесення в проєкт рішення про відмову у додаток «Списки…яким відмовлено» підставою відмови висновок «частина земельної ділянки розташована в зоні вулиць в «червоних» лініях (ТР-2)», так як такий висновок суперечить висновку в листі Виконавчого комітету від 26 лютого 2021 року №25/Д-117із; незаконне внесення в проєкт рішення про відмову у додаток «Списки…яким відмовлено» підставою відмови висновок «частина земельної ділянки розташована в зоні вулиць у «червоних» лініях (Т-2), так як такий висновок не відповідає обставинам; незаконне внесення в проєкт рішення про відмову в додаток «Списки…яким відмовлено» підставою відмови висновок «земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту», оскільки не відповідає висновкам листа від 26 лютого 2021 року №25/Д-117із; незаконне оприлюднення, виконання вимог регламенту, на офіційному веб-сайті Житомирської міської ради 13 травня 2019 року проєкту рішення про відмову, який оформлений з порушенням чинного законодавства, про що зазначено у випадку 6 позовної заяви; незаконна відмова проєкт рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлено» в якому вона ( ОСОБА_1 ) у пункті 64, включити в порядок денний 49 сесії 20 червня 2019 року; незаконна відмова розглянути на 49 сесії 20 червня 2019 року проєкт рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлено», в якому вона ( ОСОБА_1 ) та прийняти рішення по проєкту рішення про відмову; незаконне оформлення рішення 49 сесії 7 скликання від 20 червня 2019 року №1501 про відмову; незаконна зміна «Списку…яким відмовлено», який долучався до проєкту рішення про відмову, в якому ОСОБА_1 у пункті 64, а у додатку до рішення «Списки…яким відмовлено» ОСОБА_1 у пункті 115. Спричинення моральної шкоди аргументує погіршенням здоров`я та душевними стражданнями – емоціями людини, зміст яких є біль, муки, розчарування, відчуття несправедливості та інші негативні переживання. Вона позбавлена можливостей у реалізації звичок та побажань, що сприяло погіршенню відносин із оточуючими людьми. Порушення її конституційних прав під час розгляду її звернення призвело до погіршення її життєвих зв`язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації її життя.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 28 листопада 2025 року у відкритті провадження у справі відмовлено. Роз`яснено, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Житомирським окружним адміністративним судом.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить: прийняти до розгляду апеляційну скаргу; ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 28 листопада 2025 року, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, позбавляє права захищати в суді порушені цивільні права та інтереси, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; прийняти зміст обґрунтування апеляційної скарги.  
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що вчинення численних випадків порушення норм процесуального права призвели до ухвалення помилкової ухвали. Зокрема: зазначена в ухвалі суть позовної заяви не відповідає суті позовної заяви, зазначеної у вимозі 1 позовної заяви; незаконна відмова зазначити, розглянути та врахувати суть позовної вимоги, яка зазначена у вимозі 3; незаконна відмова зазначити, розглянути та врахувати обґрунтування позовної вимоги, яке зазначено у вимозі 4 позовної заяви; незаконна відмова зазначити, розглянути та врахувати обґрунтування позовної вимоги, яке зазначено у вимозі 2 позовної заяви; виклад висновків, які не підлягають застосуванню при розгляді питання про відкриття провадження за позовною заявою; неналежне виконання службових обов`язків при викладі 15 висновків, їх тлумачення з Законів України, які не підлягають застосуванню при розгляді питання про відкриття провадження у справі; незаконна відмова застосувати закони, згідно вимог чинного законодавства, які підлягають застосуванню при розгляді питання про відкриття провадження у справі; суддя Петровська М.В. вчинила порушення, а саме, невідповідність висновку в ухвалі суті позовної заяви про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів, тобто незаконно змінила суть позовної заяви, неповно з`ясувала обставини позовної заяви, оскільки незаконно відмовила розглянути та врахувати вимогу 4 позовної заяви, внесла завідомо неправдивий висновок в ухвалу, що призвело до постановлення помилкової ухвали; незаконно відмовила розглянути та врахувати 21 випадок порушення законодавства, які мають ознаки протиправних дій, які призвели до порушення цивільних прав та інтересів ОСОБА_1 ; суддя не зазначила жодної законної підстави для викладу «спір є публічно-правовим», оскільки протиправні дії відповідача не є публічно-правовими; неналежне виконання своїх службових обов`язків при викладі висновку в ухвалі «не підпадає під юрисдикцію адміністративного суду», так як суддя Петровська М.В. учинила неповне з`ясування обставин позовної заяви, зазначених у висновку вимог 2,5; суддя вчинила порушення, неналежне виконання своїх обов`язків, оскільки в ухвалі не зазначено жодної законної підстави для застосування п.1 частини першої ст.186 ЦПК України; незаконна відмова ОСОБА_1 мати не заборонені законом цивільні права – зазначити, розглянути та врахувати вимоги позовної заяви, в тому числі вимогу 2; внесення в ухвалу в резолютивну частину завідомо неправдивого висновку про суть позовної заяви, так як зазначений висновок у ухвалі не відповідає висновку про суть позовної заяви, зазначеного у вимозі 1 позовної заяви; суддя Петровська М.В. неповно з`ясувала обставини позовної заяви, так як незаконно відмовила їй ( ОСОБА_1 ) мати не заборонені законом цивільні права зазначити, розглянути, врахувати всі вимоги позовної заяви, а тому згідно з частиною першою ст.20 ЦК України суддя Петровська М.В. вчинила нікчемний правочин.

Виконавчий комітет Житомирської міської ради правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу приписів частини третьої ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Судова повістка про виклик у судове засідання на 21 січня 2026 року вручена ОСОБА_1 13 січня 2026 року, а Виконкому Житомирської міської ради – 08 січня 2026 року (а.с.73-74). За положеннями частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. За таких обставин, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Законодавець у частині першій ст.16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною другою ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже, правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

Разом із тим, за змістом частини першої ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.1 частини першої ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п.1 частини першої ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як убачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 порушення її прав обґрунтовує тим, що Виконком Житомирської міської ради при розгляді її клопотання від 27 листопада 2015 року порушив вимоги законодавства 21 раз, чим, на переконання ОСОБА_1 , спричинив їй моральну шкоди.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ст.125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Окрім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Із наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У пункті 7 частини першої ст.4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини п`ятої ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Ураховуючи викладене вище, при вирішенні судом позову в цій справі насамперед підлягає дослідженню правомірність дій Виконавчого комітету Житомирської міської ради на виконання його повноважень у сферах регулювання земельних відносин та будівництва. Вказані обставини ще не стосується визнання права власності на земельну ділянку або будинок та оспорювання права власності інших осіб, оскільки ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку для будівництва будинку не набула. 

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що спір у цій справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду є правильним, оскільки стосується спору фізичної особи з постійно діючим органом місцевого самоврядування, предметом якого є перевірка законності дій та бездіяльності цього органу, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. 

Відшкодування моральної шкоди залежить від вирішення публічно-правового спору, а тому також підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої ст.21 КАС України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 частини першої ст.186 ЦПК України.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на помилковому тлумаченні норм матеріального та процесуального права і з огляду на викладене вище додаткового правового обґрунтування не потребує. 

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Ухвала відповідає вимогам чинного процесуального законодавства та залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 28 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 26 січня 2026 року.

Головуюча Судді: