УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/649/25 Головуючий у 1-й інст. Хомич В. М. 
Категорія 72 Доповідач Коломієць О. С.   

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б. 
з участю секретаря
судового засідання         Драч Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №283/649/25 за позовом Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області до  ОСОБА_1  про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів 
за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області 
на рішення  Малинського районного суду Житомирської області від 07 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Хомич В.М. 
                                                                      в с т а н о в и в :
У березні 2025 року Виконавчий комітет Малинської міської ради як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив позбавити її батьківських прав відносно її малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь органу опіки та піклування Виконавчого комітету Малинської міської ради аліменти на утримання її малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. 
На обґрунтування позову вказували, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України.
Зазначали, що ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно двох дітей – ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Місце проживання ОСОБА_6 – доньки відповідача, визначено з батьком дитини. Також у 2022 році відповідачка народила дитину, яка померла при народженні.
Звертали увагу, що сім`я відповідача постійно перебувала в полі зору Центру соціальних служб. Під час здійснення соціальної роботи та моніторингових відвідувань відповідачку неодноразово виявляли з ознаками алкогольного сп`яніння, також зі слів сусідів, ними помічено вживання ОСОБА_2 алкогольних напоїв. За періоди перебування під соціальним супроводом з ОСОБА_2 проведено ряд бесід щодо недопущення насильства в сім`ї над малолітніми дітьми, працевлаштування матері, відповідального ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, родинного виховання, популяризації здорового способу життя, створення належних умов утримання та проживання малолітньої дитини, профілактики тютюнопаління, вживання алкогольних напоїв, соціально- небезпечних хвороб тощо. Проводилось консультування та інформування щодо покращення її скрутного матеріального становища, так як мати періодично залишалась непрацевлаштована, пропонувались реабілітаційні центри для проходження лікування від алкогольної залежності. ОСОБА_2 два рази була влаштована в такі центри, але реабілітацію в повному обсязі не пройшла.
Вказували, що 07.03.2025 до ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_2 , свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно спричинила тілесні ушкодження своїй малолітній доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На даний час відповідно до рішення Виконавчого комітету міської ради від 10.03.2025 №65 «Про негайне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_7 » малолітня дитина влаштована у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_8 .
ОСОБА_2 веде асоціальний спосіб життя, схильна до зловживання алкогольними напоями. 
Тривалий час без поважних причин, свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками, не виявляла і не виявляє піклування щодо своєї малолітньої доньки, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до забезпечення її матеріально.
Вказані обставини мають систематичний та постійний характер і тому поведінку відповідача можна розцінювати як умисне ухилення від виховання своєї малолітньої дитини.
Враховуючи вищезазначене, просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 07 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей та про можливе позбавлення її батьківських прав у разі ухилення в подальшому від виконання своїх батьківських обов`язків.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивача зазначає, що оскаржуване рішення зазначеним критеріям законності та обґрунтованості не відповідає. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). 
Вказує, що згідно із повідомленням Малинського міського центру соціальних служб №44 від 14.03.2025 сім`я ОСОБА_2 періодично з 16.10.2012р. перебувала на обліку та під соціальним супроводом Малинського міського центру соціальних служб, як сім`я, яка опинилися в складних життєвих обставинах. ОСОБА_2 мала п`ятеро дітей, відносно двох дітей вона була позбавлена батьківських прав, четверту народила у 2022 році, але дитина померла при народженні. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_3 . Дана сім`я постійно перебувала в полі зору Центру соціальних служб. В ході здійснення соціальної роботи, під час моніторингових відвідувань сім`ї ОСОБА_2 неодноразово виявляли матір з ознаками алкогольного сп`яніння, також зі слів сусідів, помічено було вживання матір`ю алкогольних напоїв. 
Додає, що відповідно до інформації наданої ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 притягувалася 23.12.2024 року до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. 10.11.2022 року відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України (спричинення легких тілесних ушкоджень своїй малолітній доньці), а 30.04.2020 року і 14.05.2020 року притягнено до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка чужого майна). 
На думку представника позивача, зазначене свідчить, що сім`я, в якій перебуває та виховується дитина, являється особливо непридатною та явно неблагополучною для дитини. Обставини, що характеризують особливості матері як особи, свідчать про те, що вона становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. 
Звертає увагу, що судом першої інстанції не було належно проаналізовано поведінку відповідача, яка свідчить про її свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків, коли остання не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Вчиняючи адміністративні і кримінальні правопорушення та перебуваючи під слідством ОСОБА_2 , передбачаючи негативні для дитини наслідки не забезпечувала останній необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливало на її фізичний розвиток як складову виховання. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як свідоме ухилення відповідачем від виховання дитини. 
Вказує, що під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (частина четверта статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). 
Касаційний суд вже неодноразово звертав увагу, що законодавець поклав на суд обов`язок при вирішенні спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду враховувати як факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини, так і за присутності дитини. Тобто, у разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства обов`язково слід перевіряти чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або за її присутності. 
Звертає увагу, що вироком Малинського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2022 року в справі № 283/2405/22 ОСОБА_2 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (нанесення легких тілесних ушкоджень своїй малолітній доньці) та призначити покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт. Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 8 квітня 2025 року в справі № 283/737/25 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (нанесення легких тілесних ушкоджень своїй малолітній доньці) та призначено їй покарання у виді 200 годин громадських робіт. У даній справі позивач посилалася на систематичне вчинення відповідачем ОСОБА_2 домашнього насильства, що не заперечує і сам відповідач в своїх поясненнях даних в судовому засіданні. 
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного Кодексу України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). 
Вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу, що законодавець поклав на суд обов`язок при вирішенні спорів щодо позбавлення батьківських прав враховувати як факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини, так і за присутності дитини. Тобто, у разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства, обов`язково слід перевіряти чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або за її присутності. 
Враховуючи вищевикладене, просила апеляційну скаргу задовольнити.
Відповідач скористалась своїм правом та через представника подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
На спростування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції встановлено, що 10.03.2025 року ОСОБА_9 було вчинено фізичне та психологічне насильство відносно своєї малолітньої доньки з наслідками побиття, дитину було вилучено в сім`ю патронатного вихователя. Мати перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння в агресивному, збудженому стані. Сім`ю матері ОСОБА_2 взято під соціальний супровід ЦСС. Згідно характеризуючих даних на ОСОБА_2 , які зібрані зі слів сусідів, ОСОБА_2 станом на 12.03.2025 проживає по АДРЕСА_1 , в квартирі, яку винаймає. Власного житла не має. ОСОБА_10 проживає разом з дитиною, приблизно останніх півтора року. За час проживання зауважень до неї не було. Дитина доглянута, скромно, але чисто та охайно вдягнена. 
Згідно із довідкою №037 від 13.03.2025 року ОСОБА_2 на підставі договору про надання соціальних послуг, отримує соціальну послугу із соціально-психологічної реабілітації осіб із залежністю від наркотичних засобів чи психотропних речовин (код послуги 017.3) в Наркологічному тренінговому центрі «ТАМ ДЕ ЖИТТЯ» ФОП ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 . 
Листом №995/01-11 від 29.05.2025 КНП «Малинська міська лікарня» повідомила, що ОСОБА_2 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Необхідність лікування від алкогольної залежності встановлюється виключно за результатами судово-наркологічної експертизи, яка передбачає всебічне медичне обстеження та оцінку стану особи. 
На думку представника відповідача, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка притягувалася до кримінальної та адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним виконання обов`язків щодо малолітньої ОСОБА_3 чи вчиняла насильство відносно неї. Так, відповідач не заперечує, що в березні 2025 року нанесла доньці легкі тілесні ушкодження, але це був єдиний випадок, за який вона понесла покарання і в чому щиро розкаюється. Таким чином, позивачем не надано жодних доказів про асоціальний спосіб життя відповідачки, наявність систематичного умисного ухилення нею від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини, а також виключних підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, як і доказів неможливості змінити поведінку матері на краще. 
Вважає, що судом першої інстанції проаналізовано кожен доказ, поданий сторонами, враховано позицію і поведінку відповідача відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її бажання та вживання дій щодо виправлення, а саме лікування від алкогольної залежності, бажання бачитися з дитиною. 
Звертає увагу суду, що станом на час перегляду рішення суду у апеляційній інстанції ОСОБА_2 постійно звертається до Служби у справах дітей для надання дозволу на побачення з дитиною, проте постійно отримує необґрунтовані відмови. 
Щодо врахування судом факту вчинення домашнього насильства стосовно дитини, так і за присутності дитини, то в апеляційній скарзі позивач стверджує, що у разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства обов`язково слід перевіряти чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або за її присутності. Під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (ч.4 ст. 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Тобто, у разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства обов`язково слід перевіряти чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або за її присутності (постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.06.2022 року в справі № 753/23626/17 (провадження № 61-15474св21)). Звертає увагу суду, що ОСОБА_2 не притягувалася до відповідальності за вчинення домашнього насильства. 
В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач та її представник у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а її батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_2 . Запис про батька здійснений відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.5-6).
Згідно із повідомленням Малинського міського центру соціальних служб №44 від 14.03.2025 сім`я ОСОБА_2 , яка проживає у АДРЕСА_1 , періодично з 16.10.2012 перебувала на обліку та під соціальним супроводом ММЦСС як сім`я, яка опинилися в складних життєвих обставинах.  ОСОБА_10 мала п`ятеро дітей, відносно трьох дітей вона була позбавлена батьківських прав, четверту народила у 2022 році, але дитина померла при народженні. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила доньку - ОСОБА_3 . Під час моніторингових відвідувань сім`ї ОСОБА_2 неодноразово виявляли матір з ознаками алкогольного сп`яніння, також зі слів сусідів, помічено було вживання матір`ю алкогольних напоїв.
10.03.2025 ОСОБА_9 було вчинено фізичне та психологічне насильство відносно своєї малолітньої доньки з наслідками побиття, дитину було вилучено в сім`ю патронатного вихователя. Мати перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння в агресивному, збудженому стані. Сім`ю матері ОСОБА_2 взято під соціальний супровід ЦСС (а.с.7).
Відповідно до рішення Виконавчого комітету міської ради від 10.03.2025 №65 «Про негайне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_7 » малолітня дитина влаштована у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_8 (а.с.8).
Згідно із характеризуючими даними на ОСОБА_2 , зібраними зі слів сусідів,  ОСОБА_2 станом на 12.03.2025 проживає по АДРЕСА_1 , в квартирі, яку винаймає. Власного житла не має. ОСОБА_10 проживає разом з дитиною, приблизно останніх півтора року. За час проживання зауважень до неї не було. Дитина доглянута, скромно, але чисто та охайно вдягнена (а.с.9).
ОСОБА_2 притягувалась до адміністративної відповідальності 23.12.2024 за ст. 184 КУпАП, 10.11.2022 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України, 30.04.2020 та 14.05.2020 за ч. 1 ст. 185 КК України, що підтверджується повідомленням ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області №58141-2025 від 12.03.2025 (даних про суть правопорушень не вказано) (а.с.10).
Як вбачається із повідомлення ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області №61765-2025 від 18.03.2025, відповідно до акту судово-медичного обстеження №86 від 10.03.2025 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маються тілесні ушкодження у вигляді синців та подряпин обличчя (синець на переніссі, садна на перехідній частині верхньої губи, синець на слизовій верхньої губи, синець на підборідді), які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню тяжкості, дані ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння з положення стоячи на тверду поверхню та потерпілій було спричинено біля 2-3 травмуючих дій (а.с.11).
Оглядом лікаря 07.03.2025 у дитини ОСОБА_7 виявлено множинні тілесні ушкодження легкого ступеню від побиття (а.с.12).
Позивачем додано фотографії, на яких зафіксовано тілесні ушкодження дитини (а.с.13-14).
Рішенням Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області № 116 від 08.04.2025 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Висновок обґрунтований тим, що малолітня дитина перебуває на обліку служби у справах дітей як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з підстави - фізичне насильство (наказ від 10.03.2025, № 58). На даний час, відповідно до рішення Виконавчого комітету міської ради від 10.03.2025 № 65 «Про негайне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_7 » дівчинка влаштована у сім`ю патронатного вихователя.
Відповідно до інформації, наданої Малинським міським центром соціальних служб, сім`я матері ОСОБА_2 починаючи з 16.10.2012 перебуває на обліку та під соціальним супроводом міського центру соціальних служб, як сім`я, яка опинилася у складних життєвих обставинах. З ОСОБА_13 неодноразово проводилися бесіди щодо відповідального ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків та ведення здорового способу життя.
Службою у справах дітей Виконавчого комітету Малинської міської ради з ОСОБА_2 неодноразово проводилися бесіди щодо відповідального ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, недопущення жорстокого поводження з дітьми та ведення здорового способу життя.
Зібрані відомості дають підстави зробити висновок, що ОСОБА_2 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  (а.с.22-23).
Згідно із довідкою №037 від 13.03.2025, ОСОБА_2 на підставі договору про надання соціальних послуг, отримує соціальну послугу із соціально-психологічної реабілітації осіб із залежністю від наркотичних засобів чи психотропних речовин (код послуги 017.3) в Наркологічному тренінговому центрі «ТАМ ДЕ ЖИТТЯ» ФОП ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.36).
Листом №995/01-11 від 29.05.2025 КНП «Малинська міська лікарня» ММР повідомила, що ОСОБА_2 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Необхідність лікування від алкогольної залежності встановлюється виключно за результатами судово-наркологічної експертизи, яка передбачає всебічне медичне обстеження та оцінку стану особи (а.с.41).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді справи не знайшли підтвердження обставини, що свідчать про те, що відповідачка систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо самоусунулася від їх виконання по відношенню до своєї малолітньої дитини.
Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Відповідно до частини першої  статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див. постанову Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (див. постанову Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20)).
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11).
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20), від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21 (провадження № 61-10098св23), та багатьох інших.
Судова практика у цій категорії справ є сталою, відмінність залежить лише від фактичних обставин конкретної справи й доказування.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У справі, що переглядається, встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету міської ради від 10.03.2025 №65 «Про негайне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_7 », малолітня дитина влаштована у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_8 , що не заперечується відповідачем.
Відомості про батька ОСОБА_3 при реєстрації народження записано відповідно до ч. 1 ст.135 СК України.
Також встановлено, що ОСОБА_10 мала п`ятеро дітей, відносно трьох дітей вона була позбавлена батьківських прав, четверту народила у 2022 році, але дитина померла при народженні. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила доньку - ОСОБА_3 . Під час моніторингових відвідувань сім`ї ОСОБА_2 неодноразово виявляли матір з ознаками алкогольного сп`яніння, також зі слів сусідів, помічено було вживання матір`ю алкогольних напоїв.
07 березня 2025 року ОСОБА_9 було вчинено фізичне та психологічне насильство відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_14 з наслідками побиття, дитину було вилучено в сім`ю патронатного вихователя. Мати перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння в агресивному, збудженому стані. Сім`ю матері ОСОБА_2 взято під соціальний супровід ЦСС.
Судом встановлено, як на час розгляду справи у суді першої інстанції, так і на час розгляду в апеляційній інстанції, відповідач – ОСОБА_1 не змогла за місцем свого фактичного проживання забезпечити належні умови для проживання своїх дітей.
Відповідно до інформації наданої ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 притягувалася 23.12.2024 року до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. 
Згідно вироку Малинського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2022 року в справі № 283/2405/22 ОСОБА_2 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (нанесення легких тілесних ушкоджень своїй малолітній доньці ОСОБА_15 ) та призначено покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт та вирок Малинського районного суду Житомирської області від 8 квітня 2025 року в справі № 283/737/25 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (нанесення легких тілесних ушкоджень своїй малолітній доньці ОСОБА_16 ) та призначено їй покарання у виді 200 годин громадських робіт. 
Враховуючи необхідність дотримання принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, колегія суддів, з урахуванням ч.2 ст.13, 367 ЦПК України, вважає за можливе прийняти додані стороною позивача під час апеляційного розгляду справи докази. 
Крім того, відповідно до частин першої та третьої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Також 10 листопада 2022 року відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 125 КК України (спричинення легких тілесних ушкоджень), а 30.04.2020 року і 14.05.2020 року притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка чужого майна). Зазначене свідчить, що сім`я в якій перебуває та виховується дитина, являється особливо непридатною та явно неблагополучною для дитини. Обставини, що характеризують особливості матері як особи, свідчать про те, що вона становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. 
Колегія суддів констатує, що за час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції, який тривав з березня 2025 року по грудень 2025 року, відповідач не спромоглася вчинити активні дії щодо забезпечення належних умов проживання для малолітньої доньки - ОСОБА_3 . Сам по собі факт написання заяв про надання дозволу на побачення з малолітньою донькою, долучені представником відповідача до поданого відзиву, не свідчать про ствердне бажання, щоб їй повернули дитину.
Разом з цим, судом також встановлено, що ОСОБА_1 на даний час не працює, доходів для утримання та забезпечення необхідних умов для розвитку духовного та фізичного здоров`я дитини не отримує.
Згідно із довідкою №037 від 13.03.2025, ОСОБА_1 на підставі договору про надання соціальних послуг, отримувала соціальну послугу із соціально-психологічної реабілітації осіб із залежністю від наркотичних засобів чи психотропних речовин (код послуги 017.3) в Наркологічному тренінговому центрі «ТАМ ДЕ ЖИТТЯ» ФОП ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.36). Однак, як повідомила відповідач у судовому засіданні, повний курс даної реабілітації вона так і не пройшла.
Зокрема, суд зауважує, що в матеріалах справи також наявні беззаперечні докази на підтвердження обставин зловживання алкоголем, зокрема про них зазначено у висновку органу опіки та піклування про доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Висновок обґрунтований тим, що малолітня дитина перебуває на обліку служби у справах дітей як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з підстави - фізичне насильство (наказ від 10.03.2025, № 58). На даний час, відповідно до рішення Виконавчого комітету міської ради від 10.03.2025 № 65 «Про негайне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_7 » дівчинка влаштована у сім`ю патронатного вихователя.
Колегія суддів звертає увагу, що у судових засіданнях відповідач на запитання суду не змогла пояснити, яким чином вона зможе забезпечити належне виховання своєї малолітньої доньки, в безпечному для неї середовищі та за які кошти буде її утримувати. 
Виходячи з інтересів дитини, апеляційний суд вважає, що у матеріалах справи містяться належні, допустимі та достатні докази, які в своїй сукупності підтверджують, що мати порушує право дитини на виховання в сім`ї, яка є першоосновою розвитку особистості, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про духовний та фізичний розвиток дітей, матеріально їх не утримує, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки матері малолітньої ОСОБА_3 , апеляційний суд зауважує, що наявні ознаки винної поведінки відповідача, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав.
Необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання.
Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Згідно зі статтями 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Суд встановив, що донька ОСОБА_3 проживає в родині патронатного вихователя ОСОБА_8 та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, докази щодо незадовільного стану здоров`я відповідача відсутні, враховуючи законодавчо покладений на неї обов`язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, з ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.03.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Установлений розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.
Колегія суддів наголошує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та саме на батьків покладено відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України та забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Також згідно із частиною 1 статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вищевказаного, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за суд першої та апеляційної інстанції розмірі 15 140,00 грн. (3028 грн. х 2 вимоги немайнового характеру = 6 056 грн; 6 056 грн. х 150%= 9 064 грн).
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                                                                 у х в а л и в :
Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області задовольнити.
Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 07 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.03.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 15 140,00 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 16 грудня 2025 року.

Головуючий  Судді