ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/3469/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року (суддя М.О. Семененко) у справі № 280/3469/25 за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, у якому, з урахуванням уточнення, просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття в порядку, встановленому Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, рішення за наслідком розгляду скарги позивача від 14.01.2025 на рішення 20 регіональної військово-лікарської комісії, викладене у постанові 20 регіональної військово-лікарської комісії від 27.12.2024 про не затвердження свідоцтва про хворобу № 4577 від 28.11.2024;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути скаргу позивача від 14.01.2025 на рішення 20 регіональної військово-лікарської комісії, викладене у постанові 20 регіональної військово-лікарської комісії від 27.12.2024 про не затвердження свідоцтва про хворобу № 4577 від 28.11.2024 в порядку, встановленому Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, прийняти вмотивоване рішення з даного питання та надати його позивачу. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою військово-лікарської комісії позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 61А графи ІІ Розкладу хвороб. Втім, рішенням 20 регіональної військово-лікарської комісії від 27.12.2024 постанова ВЛК не затверджена, у зв`язку з тим, що вищезазначений діагноз підходить під дію ст. 61-б графи ІІ розкладу хвороб, рекомендовано оформити довідку ВЛК. З прийнятим рішенням позивач не погодився та оскаржив його в позасудовому порядку до ЦВЛК, на що отримав відповідь про відсутність підстав для скасування постанови ВЛК і проведення на теперішній час повторного медичного огляду з метою визначення ступеня придатності позивача до військової служби. З наданою ЦВЛК відповіддю позивач не погоджується, оскільки вважає, що дії відповідача не відповідають вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800. Позивач вважає, що ЦВЛК при розгляді скарги на рішення підпорядкованих ВЛК свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Судом першої інстанції зазначено, що ЦВЛК не виконала вимоги Закону України №393/96-ВР в частині об`єктивної і всебічної перевірки викладених у скарзі обставин незгоди з постановою 20 Регіональної ВЛК.
Суд вказав, що відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законодавством.
Суд зауважив, що відсутність належним чином оформленого рішення про перегляд або скасування рішення 20 Регіональної ВЛК, або мотивованої відмови в такому перегляді або скасуванні, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
За наведеного вище суд вважав, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що усі діагнози позивача, які підтверджено об`єктивними медичним даними, було враховано лікарями-експертами ЦВЛК ЗС України, а обов`язку ЦВЛК ЗС України переглядати постанови ВЛК у випадку надходження необґрунтованої заяви про перегляд постанови іншої ВЛК, або направлення на повторний медичний огляд, нормами Положення №402 не передбачено. Зауважує, що норми Положення №402 чітко визначають, що виключно у разі визнання скарги щодо перегляду постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК або переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний медичний огляд. Відтак, скаржник вважає, що є помилковим висновок суду першої інстанції про обов`язковість прийняття ЦВЛК ЗС України постанови при надходженні необґрунтованої заяви про перегляд (скасування) постанови ВЛК. Зауважує, що суд не вправі надавати оцінку професійним діям лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті розкладу хвороб. Вважає, що при ухваленні рішення суд допустив втручання у дискреційні повноваження ЦВЛК ЗС України. Вказує, що позивач не надав доказів порушення процедури прийняття оскаржуваного позивачем рішення.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що за направленням ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач був оглянутий військово-лікарською комісією КНП «Міська лікарня № 8».
За результатом огляду та додаткових обстежень складено свідоцтво про хворобу №4577, діагноз: М16.0 Лівобічний гонартроз ІІІ ступеню. Змішана контрактура обох колінних суглобів. Порушення функції ходи та опори значного ступеню. СПО 2014р, 2020р, правобічний гонартроз ІІ ст. Зрощений перелом кісток правої гомілки, СПО (2021-2022рр.), хронічний остеомієліт ВГК в стадії ремісії. Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю тощо: на підставі статті 61А графи ІІ Розкладу хвороб – непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
Свідоцтво про хворобу №4577 направлено до 20 регіональної військово-лікарської комісії.
Рішенням 20 регіональної ВЛК від 27.12.2024 постанова ВЛК не затверджена, зазначено, що вищезазначений діагноз підходить під дію ст. 61-б графи ІІ розкладу хвороб, рекомендовано оформити довідку ВЛК.
Не погодившись з рішенням 20 регіональної ВЛК, позивач звернувся до ЦВЛК зі скаргою на рішення від 27.12.2024 про не затвердження постанови ВЛК КНП «Міської лікарні №8». Просив провести переогляд з врахуванням вимог Положення №402 та визнати позивача непридатним до військової служби з врахуванням ст. 61 Розладу хвороб.
ЦВЛК листом від 24.01.2025 №598/4/2250 відмовила у задоволенні скарги позивача та повідомила, що ознайомившись та вивчивши надані позивачем військово-медичні документи, діагнози які відображено у виписних епікризах, консультативних висновках лікарів, висновках інструментальних досліджень, враховуючи зазначене в Постанові 20 регіональної ВЛК від 27.12.2024 рішення Постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтві про хворобу №4577 від 28.11.2024 не затверджується згідно Наказу МО України № 402 від 2008 року (зі змінами) (підходить під дію ст. 61-б гр. ІІ оформити довідкою ВЛК за новим протоколом) відповідно до Положення № 402. З огляду на вищевикладене, на момент проведення медичного огляду постанова ВЛК 20 регіональної ВЛК про придатність позивача до військової служби винесено обґрунтовано, для скасування даної постанови ВЛК і проведення на теперішній час повторного медичного огляду з метою визначення ступеня придатності позивача до військової служби, відповідач підстав не вбачає згідно Положення. Ураховуючи зазначене, для оскарження дій чи бездіяльності посадових осіб щодо незгоди з постановою ВЛК 20 регіональної ВЛК звернутися письмово чи особисто до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття в порядку, встановленому Положенням №402 рішення за наслідком розгляду скарги позивача від 14.01.2025 на рішення 20 регіональної військово-лікарської комісії, викладене у постанові 20 регіональної військово-лікарської комісії від 27.12.2024 про не затвердження свідоцтва про хворобу № 4577 від 28.11.2024, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. 
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно ст. 2 Закону від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі  Положення №402 в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно глави 1 розділу I Порядку №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Пункт 2.1 глави 2 розділу I Положення №402  визначає, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу II Порядку №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення. 
Відповідно до приписів пункту 2.2 глави 2 розділу I Порядку №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія; ВЛК регіону.
Згідно пункту 2.3 глави 2 розділу I Порядку №402 ЦВЛК має право зокрема розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Пункт 2.4 глави 2 розділу I Порядку №402 визначає, що постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.
Порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК визначено у главі 3 розділу  І Порядку №402.
Так, пункт 3.3 глави 3 розділу I Порядку №402 визначає, що вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.
Відповідно до приписів пункту 3.4 глави 3 розділу I Порядку №402 у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.
У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
Відповідно до вимог ст. 19 Закону України  від  02.10.1996  №  393/96-ВР «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що не погодившись з рішенням 20 регіональної ВЛК, позивач звернувся до ЦВЛК зі скаргою на рішення від 27.12.2024 про не затвердження постанови ВЛК КНП «Міської лікарні №8». 
Отже, позивач направив відповідачу (ЦВЛК) звернення, порядок розгляду якого визначено у  главі 3 розділу  І Порядку №402. 
В силу вимог пункту 3.4 глави 3 розділу I Порядку №402 відповідач мав належним чином розглянути звернення позивача, а саме: у разі визнання звернення (скарги) обґрунтованою переглянути оскаржувану постанову ВЛК або прийняти рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК; у разі визнання звернення (скарги) необґрунтованим, повернути його заявнику із відповідними роз`ясненнями.
Разом з тим, за результатом такого розгляду згідно пункту 2.1 глави 2 розділу I Положення №402 відповідач (ЦВЛК) мав прийняти постанову, адже штатні ВЛК приймають постанови.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК свідчить про те, що відповідач не виконав приписи пункту 3.4 глави 3 розділу I Порядку №402. 
Також, суд першої інстанції обгрунтовано звернув увагу на те, що зміст листа ЦВЛК від 24.01.2025 року №598/4/2250, не містить жодної оцінки обґрунтувань, викладених позивачем у скарзі, листом лише повідомлено позивача, що оскаржуване рішення прийнято вірно і відсутні підстави для скасування постанови ВЛК і проведення повторного медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби. 
Тобто, відповідачем належним чином не надано роз`яснення за скаргою позивача, не здійснено об`єктивну та всебічну перевірку скарги позивача всупереч вимогам ст. 19 Закону №  393/96-ВР. Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.
Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо нездійснення у встановленому законом порядку розгляду скарги позивача від 14.01.2025 на постанову 20 регіональної військово-лікарської комісії від 27.12.2024 та зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути скаргу позивача від 14.01.2025 на постанову 20 регіональної військово-лікарської комісії від 27.12.2024, з прийняттям постанови, в порядку, встановленому Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.
Апеляційний суд звертає увагу, що зобов`язавши відповідача вчинити дії, суд першої інстанцій не втрутився в дискреційні повноваження, що передбачені пунктом 3.4 глави 3 розділу I Порядку №402 та які відповідачем не було реалізовано, адже відповідачу не обмежено свободу розсуду виконання положень пункту 3.4 глави 3 розділу I Порядку №402 після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття постанови стосовно скарги позивача від 14.01.2025.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі № 280/3469/25   - без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 09.12.2025
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров