Справа № 177/979/25
Провадження № 2/177/667/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
20 січня 2026 року 
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Коваль Н. В.
за участі 
секретаря судового засідання Андрійчук А.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог вказувала, що 24.01.2024 між нею та відповідачем укладено нотаріально завірений договір позики, згідно договору відповідач ОСОБА_3 отримав він неї, ОСОБА_1 , а вона передала у воластість гроші в сумі 100000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти до 24 січня 2025 року.
Згідно п. 3 договору позики – договір позики є безпроцентним, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено до 24 січня 2025 року, виконання зобов`язання за договором має бути здійснення готівкою у межах України або шляхом безготівкового перерахування суми позики на рахунок позикодавця.
Згідно п. 6 договору позики після повернення боргу позикодавцем буде видано позичальнику заяву про повну оплату боргу, справжність підпису на якій буде засвідчена нотаріально. Без цієї заяви борг вважається таким, що не повернутий. Наразі заява, що підтверджує повну оплату боргу відсутня.
Вказує що вона починаючи з грудня 2024 року постійно в усній формі вимагала повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, мотивуючи це відсутністю коштів, але наприкінці лютого 2025 року відповідач повернув лише 12000,00 грн. До теперішнього часу відповідач борг у розмірі 88000,00 грн. не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав. 
Просить суд, стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики від 24.01.2024 у розмірі 88000,00 грн.
Ухвалою суду від 25.04.2025 відкрито провадження по справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 16). 
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі (а.с. 21).
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача 02.06.2025 на адресу суду надходило клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням представника відповідача у відрядженні (а.с. 24) та 08.09.2025 про відкладення розгляду справи, у зв`язку прийняттям участі в проведені невідкладних слідчих дій в рамках кримінального провадження (а.с. 34). Інших заяв до суду від відповідача та його представника не надходило, відзиву не подано. Таким чином, відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи (а.с. 41,46,53,55) в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили,
В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. 
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 січня 2024 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Кучман І.І. (а.с. 10).
Згідно п.1 договору, позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти в сумі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок. Передачу грошей здійснено до підписання цього договору( п. 2 договору).
Відповідно до по 3 договору, сторони домовилися про те, що договір позики є безпроцентним, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено до 24 січня 2025 року, виконання зобов`язання за договором має бути здійснення готівкою у межах України або шляхом безготівкового перерахування суми позики на рахунок позикодавця.
Згідно п. 4 договору, позичальник вправі повернути повну суму позики , а позикодавець зобов`язується прийняти повернуті грошові кошти і раніше визначеного у п. 3 цього договору кінцевого терміну. При неповерненні суми позики своєчасно позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, що передбачений чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилася несплаченою. 
Відповідно до п. 6 договору позики після повернення боргу позикодавцем буде видано позичальнику заяву про повну оплату боргу, справжність підпису на якій буде засвідчена нотаріально. Без цієї заяви борг вважається таким, що не повернутий. 
Таким чином, як слідує з п. 1 договору позики від 24 січня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник), грошові кошти, які є предметом цього договору, отримані позичальником та передані позикодавцем в повній сумі до підписання цього договору. Підписи сторін на цьому договорі позики свідчать про відсутність будь-яких претензій стосовно передачі грошових коштів у позику за цим договором.
Як вказувала в позовній заяві позивач, що після її неодноразових звернень до відповідача про повернення суми боргу, останнім наприкінці лютого 2025 року їй частково повернуто борг у розмірі 12000,00 грн., залишок боргу в розмірі 88000,00 грн. до теперішнього часу не повернута, що не спростовано відповідачем. 
Згідно ч.1ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
У відповідності із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно правового висновку, який міститься в постанові від 18 вересня 2013р. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах по справі № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Відповідно дост.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
На підставі викладеного, беручи до уваги, що відповідач взяті на себе за договором позики зобов`язання не виконав в повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду відповідачем не надано, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідач на користь позивача суму боргу за договором позики від 24 січня 2024 року у розмірі 88000,00 грн.
Крім того, оскільки, позивач на підставі п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому в силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь держави.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141 ч.1, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики від 24.01.2024 врозмірі 88000 (вісімдесят вісім) тисяч 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду. 

Суддя Н.В. Коваль