Справа № 756/15415/25
Номер провадження № 1-кп/756/903/26

УКРАЇНА

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі: 
судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 17.06.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025100050001642 у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
УСТАНОВИВ:
1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. У влітку 20025 року, більш точний час та дату судом не встановлено, ОСОБА_4 на озері в Оболонському районі міста Києва, знайшов 30 патронів калібру 5,54х39, запал УЗРГМ-2, 1 патрон калібру 308 WIN. Під час цього у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне придбання та зберігання без передбаченого законом дозволу бойових припасів. Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 підняв вказані бойові припаси та вирішив перенести за місцем свого проживання. Того ж дня, ОСОБА_4 приніс за адресою АДРЕСА_2 , наведені бойові припаси та почав їх зберігати то того часу, доки 30.06.2025 їх не було вилучено під час проведення обшуку.
Під час судового розгляду встановлено, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 30 патронів калібру 5,54х39 - відносяться до бойових припасів нарізної вогнепальної зброї, запал УЗРГМ-2 - відноситься до бойових припасів і є конструктивною частиною бойових припасів ручних осколкових гранат РГД-5, Ф-1, РГ-42, 1 патрон калібру 308 WIN - споряджений кулею оболонкового типу зі свинцевим осердям.

1.2. Указаними діями ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України - придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторін захисту та обвинувачення.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні вважав, що в судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України вчинено останнім, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, але зі звільненням в порядку статей 75, 76 КК України, з іспитовим строком тривалістю 2 роки. 
При цьому, на думку прокурорів, обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні, але є обставина, що пом`якшує покарання - щире каяття.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю, вчиненому покаявся, підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті, зокрема, що він вже достеменно не пам`ятає, але влітку 2025 року на озері в Оболонському районі міста Києва, він знайшов 30 патронів калібру 5,54х39, запал УЗРГМ-2, 1 патрон калібру 308 WIN. без особливого умислу та мотиву, вирішив забрати та віднести додому, де сховав, на певний час забув про ці бойові припаси. Між тим, 30.06.2025 їх було вилучено під час проведення обшуку. Просив призначити мінімальне покарання не пов`язане з позбавленням волі.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження (надані показання обвинуваченим), і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд також переконався в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під тиском.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором та захисником у судовому засіданні.

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

3.3. При цьому судом не було встановлено обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 . 

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який раніше не судимий, має повну загальну середню освіту, працює не офіційно.

4.3. Ураховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 ст. 66, ст. 69-1 КК України, у суду наявні підстави для призначення покарання обвинуваченому основного покарання в виді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 2 роки.

4.4. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також передбачені пунктами 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. 

4.5. Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Бо контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засудженого).

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Стосовно обвинуваченого не було застосовано запобіжний захід, в ураховуючи відомості щодо особи обвинуваченого, обставини установлені під час розгляду справи на думку суду, відсутні підстави для застосування запобіжного заходу до набуття вироком законної сили.

5.2. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні: а саме витрати на проведення експертиз № СЕ-19/111-25/43739-БЛ від 21.07.2025 у розмірі 2674,20 грн., № СЕ-19/111-25/44334-ВТХ у розмірі 5348,40 грн., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави в сумі 8022,60 грн.

5.3. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України: 18 патронів калібру 5,54х39, запал УЗРГМ-2, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, слід конфіскувати, шляхом передачі на потреби Збройним силам України. 5 відстріляних гільз патронів калібру 5,54х39, 7 демонтованих патронів калібру 5,54х39, 1 демонтований патрон калібру 308 WIN, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, знищити.
Керуючись статтями 7, 100, 124, 128-129, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання в виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктами 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертиз № СЕ-19/111-25/43739-БЛ від 21.07.2025 у розмірі 2674,20 грн., № СЕ-19/111-25/44334-ВТХ у розмірі 5348,40 грн. - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в сумі 8022 (вісім тисяч двадцять дві) грн 60 коп.

Речові докази в кримінальному провадженні:
- 18 патронів калібру 5,54х39, запал УЗРГМ-2, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - конфіскувати, шляхом передачі на потреби Збройним силам України;
- 5 відстріляних гільз патронів калібру 5,54х39, 7 демонтованих патронів калібру 5,54х39, 1 демонтований патрон калібру 308 WIN, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя            ОСОБА_1