ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" січня 2026 р. Справа №914/1973/25
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий – суддя О.В. Зварич
судді Н.М. Кравчук
І.Ю. Панова,
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК СТАР» б/н від 20.10.2025 року (вх. № 01-05/3091/25 від 21.10.2025 року) 
на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2025 року (суддя М.Р. Король; повне додаткове рішення складено 06.10.2025 року)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК СТАР» про ухвалення додаткового рішення
у справі № 914/1973/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК СТАР» (надалі ТзОВ «ТЕК СТАР»)
до відповідача: Фізичної особи - підприємця Хоми Світлани Іванівни (надалі ФОП Хома С.І.)
про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції
26.06.2025 року ТзОВ «ТЕК СТАР» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ФОП Хома С.І. про стягнення коштів.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.09.2025 року у справі №914/1973/25 (суддя О.І. Щигельська) задоволено позов. Стягнуто з ФОП Хоми С.І. на користь ТзОВ «ТЕК СТАР» кошти в розмірі еквівалентному 400,00 євро за курсом Національного банку України на день виконання рішення та 2422,40 грн судового збору.
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення
16.09.2025 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою (вх.№3903/25 від 17.09.2025 року), в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача 19300,00 грн витрат за надання професійної правничої допомоги.
Заява мотивована тим, що у вказаній справі ухвалено рішення, яким позов задоволено, загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 19300,00 грн.
Короткий зміст оскарженого додаткового рішення суду першої інстанції
Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 01.10.2025 року у справі №914/1973/25 частково задоволено заяву ТзОВ «ТЕК СТАР» про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ФОП Хоми С.І. на користь ТзОВ «ТЕК СТАР» 5000,00 грн витрат на надання професійної правничої допомоги. В іншій частині заяви відмовлено.
В додатковому рішенні суд першої інстанції надав оцінку доданим до заяви доказам, зазначивши, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (опрацювання матеріалів та складання тексту позовної заяви, заяв по суті спору, поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, участі в судових засіданнях), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони. Суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є 5000,00 грн витрат позивача на професійну правничу допомогу, котрі відповідно до вимог ст.129 ГПК України слід покласти на відповідача у зазначеному розмірі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про стягнення з відповідача 14300,00 грн витрат на надання професійної правничої допомоги. Вважає, що в цій частині додаткове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що кожен сформований та поданий процесуальний документ, підготовка якого включена у вартість послуг на правничу допомогу, був необхідним для подачі до суду з позиції виконання позивачем зобов`язання щодо доведення своїх позовних вимог. Вказує на те, що представник позивача приймала участь у трьох судових засіданнях, загальна тривалість яких становить 2 год. 50 хв., в яких представник позивача приймала активну участь та надавала пояснення по питаннях, що виникали в процесі розгляду справи. Скаржник вважає, що присуджена Господарським судом Львівської області сума витрат на правничу допомогу є заниженою порівняно із вартістю фактично наданих послуг та не відповідає принципу пропорційності щодо необхідних та здійснених у межах розгляду справи дій представника. Зазначає, що поведінка відповідача та її наслідки, а саме необхідність подачі додаткових процесуальних документів, проведення другого та третього судових засідань, не були взяті до уваги Господарським судом Львівської області при розподілі судових витрат. Просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2025 року у справі №914/1973/25 в частині відмови в задоволенні заяви про стягнення з відповідача 14300,00 грн витрат на надання професійної правничої допомоги та в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 14300,00 грн витрат на надання професійної правничої допомоги.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погодився з доводами скаржника. Вважає оскаржуване додаткове рішення законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що розмір правничої допомоги у сумі 19300,00 грн є завищеним та неспівмірним зі складністю справи, ціною позову та наданими адвокатом послугами. Вказує, що справа не є складною та відноситься до категорії малозначних і розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, що саме по собі є підставою для зменшення розміру витрат. Заявляє, що фактичні витрати на правничу допомогу, враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи, значно менші за заявлену позивачем суму. Звертає увагу суду на те, що апелянт у своїх доводах не навів жодного доказу чи обставини, які б спростували висновки суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2025 року у справі №914/1973/25 без змін.
Апеляційне провадження у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №914/1973/25 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: І.Ю. Панову, Н.М. Кравчук.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.10.2025 року відкрито апеляційне провадження у справі №914/1973/25.
Відповідно до ухвали Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 року призначено розгляд справи №914/1973/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З`ясовуючи обставини стосовно ознайомлення учасників справи з порядком розгляду вказаної справи, суд встановив таке.
Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 року про призначення розгляду справи в порядку письмового провадження 05.11.2025 року доставлено до електронного кабінету позивача, що підтверджується довідкою відповідального працівника суду.
Також вказану ухвалу надіслано відповідачу на адресу, зазначену в апеляційній скарзі.
15.11.2025 року ухвалу від 04.11.2025 року особисто вручено відповідачу, що підтверджується відповідною відміткою АТ «Укрпошта» на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення R067034498560.
Вищенаведеним підтверджується те, що суд вчинив дії щодо належного повідомлення учасників справи про порядок розгляду справи №914/1973/25.
На час ухвалення вказаної постанови від учасників справи не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК СТАР» на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2025 року у справі № 914/1973/25.
При ухваленні постанови колегія суддів виходить з таких мотивів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.
Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи вищевикладене, суд визнав необхідним ухвалити постанову у цій справі в межах розумного строку.
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. 
Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України). 
Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
У відповідності до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
За приписами частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
В суді першої інстанції відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на адвокатські послуги, в якому просив зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу до розумної та співмірної суми, з урахуванням складності справи, обсягу роботи адвоката та фактичного часу, витраченого на підготовку та розгляд справи.
Вище зазначено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 12.09.2025 року у справі №914/1973/25 (суддя О.І. Щигельська) задоволено позов. Стягнуто з ФОП Хоми С.І. на користь ТзОВ «ТЕК СТАР» кошти в розмірі еквівалентному 400,00 євро за курсом Національного банку України на день виконання рішення та 2422,40 грн судового збору.
До позовної заяви позивачем додано копію договору №27-03/25 про надання професійної правничої допомоги, укладеного 27.03.2025 року між ТзОВ «ТЕК СТАР» (клієнт) та Березюк Л.Д. (виконавець).
Відповідно до пункту 3.2 договору за результатом надання професійної правничої допомоги виконавець складає акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги.
У цій справі в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення надано копії наступних документів: акта №12-09/25 приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги до договору №27-03/25, датованого 12.09.2025 року, рахунку №12-09/25 від 12.09.2025 року, ордера серії АІ №1933424 від 25.06.2025 року.
Відповідно до акта №12-09/25 приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги виконавцем було надано, а клієнтом прийнято наступні послуги: вивчення та аналіз договору від 03.03.2025 №0303/2024 перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України; акта здачі-приймання робіт (надання послуг) №34 від 25.03.2025 року, рахунку №34 від 25.03.2025 року та CMR – 1500,00 грн; вивчення законодавства та судової практики щодо стягнення штрафних санкцій, встановлених договором перевезення, стягнення заборгованості в іноземній валюті – 1500,00 грн; складання претензії щодо сплати штрафу – 1000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення коштів – 3500,00 грн; комплектування, найменування документів, що додаються до позовної заяви – 250,00 грн; надіслання в підсистемі «Електронний суд» відповідачу та до суду позовної заяви про стягнення коштів – 250,00 грн; підготовка відповідачі на відзив – 1500,00 грн; підготовка клопотання про долучення доказів – 1000,00 грн; підготовка до розгляду справи та представництво інтересів у суді в режимі відеоконференції – 3000,00 грн.
У пункті 2 вказаного акта приймання-передачі професійної правничої допомоги зазначено, що клієнт не має претензій до виконавця стосовно якості та повноти наданих юридичних послуг.
Акт №12-09/25 підписаний сторонами договору.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 викладена правова позиція про те, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору або є неспівмірним зі складністю справи.
В оскарженому додатковому рішенні вказано, що вирішуючи питання про розподіл витрат на надання правничої допомоги адвокатом у даній справі у заявленому розмірі, судом враховано, що розмір гонорару визначено між позивачем та адвокатом у фіксованому розмірі, перелічені послуги правової допомоги у акті та рахунку від 12.09.2025р. були реально надані позивачу, що підтверджується матеріалами справи. Також, судом взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору та те, що адвокатом здійснювалось представництво інтересів позивача в Господарському суді Львівської області, про що свідчать наявні у матеріалах справи документи та протоколи судових засідань.
Суд першої інстанції мотивовано зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Отже, суд вправі покласти лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).
Звертаючись до господарського суду з позовною заявою позивач вказав ціну заявленого позову: 19143,6 грн. 
Судовим рішенням від 12.09.2025 року у справі № 914/1973/25 присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача кошти в розмірі, еквівалентному 400,00 євро. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що розмір витрат на правову допомогу адвоката, які позивач просить суд покласти на відповідача, у розмірі 19 300,00 грн. (з ПДВ), не є співмірним до предмета позову та складності цієї справи.
В додатковому рішенні суд першої інстанції, надавши оцінку доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч.4 ст.126 ГПК України, враховуючи, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (опрацювання матеріалів та складання тексту позовної заяви, заяв по суті спору, поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, участі в судових засіданнях), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є 5000,00 грн витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів зазначає, що з урахуванням вищенаведених норм, враховуючи предмет спору, оцінивши надані позивачем документи на підтвердження надання правничої допомоги, та враховуючи критерії співмірності та реальності витрат щодо вказаної справи, місцевий господарський суд правомірно частково задовольив заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнув з відповідача 5000,00 грн витрат на надання професійної правничої допомоги.
Вказаний розмір витрат на надання професійної правничої допомоги відповідає предмету спору, складності справи, такий розмір є співмірний та відповідає змісту відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Отже, місцевий господарський суд ухвалив оскаржуване додаткове рішення у відповідності до з`ясованих обставин справи та з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
За наслідками апеляційного перегляду оскарженого додаткового рішення судова колегія констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в додатковому рішенні Господарського суду Львівської області від 01.10.2025 року у справі №914/1973/25.
Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, які мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, а тому судове рішення необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись п. 10 ч. 3 ст. 2, ст.ст. 8, 86, 114, 123, 126, 129, 244, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд – 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК СТАР» б/н від 20.10.2025 року (вх. № 01-05/3091/25 від 21.10.2025 року) залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2025 року у справі №914/1973/25 – без змін.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич 

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя І.Ю. Панова