ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2212/25  Номер провадження 22-ц/814/441/26	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л., суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О., при секретарі судового засідання Буйновій О.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 липня 2025 року за позовом ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії,- 
В С Т А Н О В И В :
Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 21.03.2025 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачам надані послуги з постачання теплової енергії в квартиру АДРЕСА_1 , за період з 01.05.2022 по 01.03.2025 існує заборгованість в розмірі 30094,85 грн. Також вважає, що відповідачі мають сплатити індекс інфляції та 3 відсотки річних.
В своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за отримані послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 33916,40 грн.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 липня 2025 року позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.05.2022 по 01.03.2025 в розмірі 30094,85 грн, 3 % річних в сумі 748,26 грн, нарахований індекс інфляції в розмірі 3073,29 грн, а всього 33916 грн 40 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" понесені судові витрати з кожного в розмірі по 1009,34 грн.
З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 01.07.2025 року та прийняти нову постанову ..
В доводах апеляційної скарги, зазначає, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.
Стверджує, що позовна заява не містить інформації про порушення будь-якого з перелічених прав позивача з урахуванням доказів його виникнення в результаті обрання його виконавцем житлово-комунальних послуг.
У відзиві на апеляційну скаргу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» прохає апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 липня 2025 року без змін.
Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що відповідач ОСОБА_1 є власником на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_2 , розмір частки складає 1/2. Також відповідач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у встановленому законом порядку зареєстрували своє постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.05.2022 по 01.03.2025 надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , але плата за послуги за вказаний період, що є предметом судового розгляду, в повному обсязі не вносилася, заборгованість за вказаний період складає 30094,85 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а на кредитора вимагати саме цю сплату за надані послуги.
Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.
Нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
За змістом частини першої статті 19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, сформованій у справах №750/12850/16-ц від 26.09.2018, №642/2858/16 від 06.11.2019.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом.
Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_2 , розмір частки складає 1/2.
Також відповідач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у встановленому законом порядку зареєстрували своє постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.05.2022 по 01.03.2025 надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , але плата за послуги за вказаний період, що є предметом судового розгляду, в повному обсязі не вносилася, заборгованість за вказаний період складає 30094,85 грн.
Тому враховуючи викладене колегія суддів погоджується із висновками районного суду про наявність підстав для стягнення заборгованості за отримані послуги за адресою:відповідач ОСОБА_1 є власником на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_2 , розмір частки складає 1/2.
Також відповідач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у встановленому законом порядку зареєстрували своє постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.05.2022 по 01.03.2025 надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , але плата за послуги за вказаний період, що є предметом судового розгляду, в повному обсязі не вносилася, заборгованість за вказаний період складає 30094,85 грн. за період з 01.05.2022 по 01.03.2025 року в розмірі 30094,85 грн, індекс інфляції 3073,29 грн, 3 відсотки річних 748,26 грн, а всього 33916 грн 40коп, оскільки, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора визначені ч. 1 ст. 509 ЦК України вимагати сплату грошей за надані послуги.
Доводи апеляційної скарги викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження при перегляді його в апеляційному порядку.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 липня 2025 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 02 лютого 2026 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.І. Обідіна _________________ О.О. Панченко