Справа № 304/1905/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

27 січня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої  –  судді Кожух О.А.,
суддів  – Мацунича М.В., Собослой Г.Г.,
за участі секретаря – Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2025 року (головуючий суддя Ганько І.І.) у справі № 304/1905/24 за позовом Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Закарпатської обласної (військової) державної адміністрації до Ужгородської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів – ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2024 року керівник Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Закарпатської обласної (військової) державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Ужгородської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів – ОСОБА_2 , в якому просив витребувати у власність держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004, площею 0,25 га, що розташована в урочищі «Наметище» за межами населеного пункту на території Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.
Позовні вимоги мотивовано тим, що розпорядженням Перечинської РДА від 15.11.2007 № 433 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку із кадастровим номером 2123281000:02:009:0004 загальною площею 0,25 га, яка розташована в урочищі «Наметище» за межами населеного пункту на території Дубриницької сільської ради Ужгородського району. 
Вказана земельна ділянка сформована та внесена до Державного земельного кадастру 27.11.2007 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого науково-виробничим підприємством «Технічне бюро кадастру». 
27.11.2007 відділом Держкомзему у Перечинському районі було видано ОСОБА_2 державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 538632. 
04.05.2023 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав, запис № 50198588. 
13.03.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого останній набув право власності на спірну земельну ділянку, котре зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 13.03.2024 за № 54108894. 
Прокурор зазначав, що спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України», що підтверджується інформацією Українського проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» № 04-88 від 20.01.2024, за якою земельна ділянка з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004 розміщена на лісових землях у кварталі 3 виділ НОМЕР_1 Дубриницького лісництва філії «Ужгородське лісове господарство» згідно матеріалів лісовпорядкування 2010 року. 
Згідно листа філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» № 91/21.25-2024 від 13.02.2024 спірна земельна ділянка із кадастровим номером 2123281000:02:009:0004 у кварталі 3 виділ НОМЕР_1 Дубриницького лісництва відноситься до категорії експлуатаційних лісів. Інформація щодо вилучення саме цієї лісової землі у справах філії відсутня. При цьому, до згаданої інформації надано додаток № 7 Проекту організації і розвитку лісового господарства ДП «Перечинське лісове господарство» (матеріали лісовпорядкування) щодо відомостей про прийняття та передачу земель за минулий ревізійний період (1999-2010 роки), відповідно до якого у кварталі 4 виділ НОМЕР_2 Дубриницького лісництва (згідно матеріалів лісовпорядкування 1999 року) на користь ОСОБА_2 припинено право користування цього ж лісгоспу земельними ділянками загальною площею 0,25 га на підставі розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації від 08.10.2007 № 374. 
Таким чином, інформація про вилучення земельної ділянки у кварталі 3 виділ НОМЕР_1 Дубриницького лісництва у справах філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» відсутня. 
Факт належності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується також викопіюванням з таксаційних матеріалів кварталу 3 виділ 16 Дубриницького лісництва у справах філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України». 
Позивач зазначає, що спірна земельна ділянка передана у приватну власність первинного власника за рахунок земель лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України». Право користування філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» на земельну ділянку з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004 посвідчується державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 002494, виданим 21.04.1997 Перечинською районною державною адміністрацією. 
ДП «Перечинське лісове господарство» 28.09.2022 припинило свою діяльність як юридична особа шляхом реорганізації, а його правонаступником було державне підприємство «Ужгородське лісове господарство». 
Крім цього, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1003 від 07.09.2022 «Деякі питання реформування управління лісової галузі» утворено державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» та приєднано до нього спеціалізовані державні лісогосподарські підприємства, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів, тобто Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав ДП «Ужгородське лісове господарство», зокрема, в частині права на користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, набутого на підставі державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 002494 від 21.04.1997. 
Прокурор зазначав, що у Перечинської РДА були відсутні повноваження на розпорядження земельним ділянками державної власності лісогосподарського призначення за межами населених пунктів за відсутності згоди постійного лісокористувача. 
Повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою лісогосподарського призначення станом на 15.11.2007 належали до компетенції Закарпатської обласної державної адміністрації. 
Спірну земельну ділянку передано у власність ОСОБА_2 без вилучення у землекористувача – ДП «Перечинське лісове господарство» або припинення права постійного користування землею, оскільки ця земля накладається на лісові землі цього постійного лісокористувача, що також підтверджується листом ВО «Укрдержліспроект» № 04-88 від 20.01.2024. 
Також відповідно до листа Ужгородської РДА № 03-159/29 від 20.06.2024 у справах Ужгородської районної державної адміністрації не виявлено розпоряджень щодо вилучення у кварталі 3 виділ НОМЕР_1 Дубриницького лісництва ДП Перечинське лісове господарство» лісових земель на користь ОСОБА_2 . 
До того ж, Перечинською РДА під час вирішення питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , безпідставно та за відсутності на це відповідних повноважень, віднесено спірну земельну ділянку до земель сільськогосподарського призначення, а питання про зміну цільового призначення із земель лісогосподарського призначення – не вирішувалося. 
При цьому висновки органу виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища з цього питання не надавались. Вказане розпорядження голови Перечинською РДА прийнято з порушенням ст.ст. 20, 84, 149 ЗК України, ст.ст. 31, 57 ЛК України. 
Закарпатська обласна державна адміністрація, якій належали повноваження на розпорядження спірною земельною ділянкою лісогосподарського призначення, не приймала жодних розпоряджень про передачу такої у приватну власність ОСОБА_3 , не здійснювала вилучення земельної ділянки з постійного користування лісогосподарського підприємства. 
Отже, ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004 площею 0,25 га за відсутності волевиявлення компетентного органу державної влади та за відсутності відповідної правової підстави. Земельна ділянка лісогосподарського призначення вибула з державної власності всупереч ст. 20, 84, 116, 122, 149 ЗК України: такою розпорядився некомпетентний орган державної влади; земельна ділянка не вилучена з постійного користування ДП «Перечинське ЛГ» та право постійного користування такої не припинено; було незаконно визначено цільове призначення земельної ділянки; зміна цільового призначення земельної ділянки не проводилась. 
Оскільки на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.03.2024 ОСОБА_2 продав земельну ділянку ОСОБА_1 , тому спірна земельна ділянка підлягає витребуванню від останнього набувача ОСОБА_1 на користь держави в особі Закарпатської ОДА, що має повноваження на розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення та мала їх на час прийняття Перечинською РДА розпорядження № 92 від 15.11.2007. 
Витребування майна в цьому випадку матиме підстави та буде законним, відповідатиме легітимній меті та переслідуватиме законний суспільний інтерес, оскільки спрямовуватиметься на поновлення порушеного права власника – Закарпатської ОДА. 
Прокурор вказував, що при витребуванні майна забезпечуватиметься також пропорційність, співрозмірність між метою (втручання у право) та інтересами суспільства як невід`ємною складовою та інструментом верховенства права. У даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для представлення прокурором інтересів держави, при цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. 
З моменту вибуття спірної земельної ділянки із державної власності до часу пред`явлення цього позову, Закарпатською обласною державною адміністрацією як уповноваженим державою органом здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах – не вжито заходів для повернення земельної ділянки у власність держави. Через таку бездіяльність компетентного органу і неналежне здійснення захисту інтересів держави, позов заявляється прокуратурою в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації. 
Посилаючись на дані обставини, прокурор просив задовольнити позовні вимоги про витребування земельної ділянки, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 21.07.2025 у задоволенні позову керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Закарпатської обласної (військової) державної адміністрації про витребування земельної ділянки – відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004 площею 0,25 га у встановленому законом порядку, що діяв на момент прийняття розпоряджень голови Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області від 28.09.2007 № 344 та від 08.10.2007 № 374, та розпорядження Перечинської районної державної адміністрації від 15.11.2007 № 433.
Відомості про те, що вищевказані розпорядження були визнані протиправними чи скасовані у встановленому законом порядку у матеріалах справи відсутні, відтак ці акти вважаються чинними. Відтак, доводи прокурора у цій частині є неспроможними.
Посилання позивача про те, що спірна земельна ділянка розміщена на землях, що перебувають у постійному користуванні філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» ґрунтуються на матеріалах лісовпорядкування 2010 року, натомість право власності ОСОБА_2 набуте ще у 2007 році.
Як у наданому прокурором додатку № 7 «Відомості про прийняття та передачу земель за минулий період (1999-2010 р.)» (том 1, а с. 31-37), так у наданому адвокатом Пітухом В.І. проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (том 1, а. с. 108-139), містяться відомості про те, що ОСОБА_2 передаються у власність земельні ділянки площею 0,70 га у кварталі НОМЕР_3 виділ НОМЕР_4 та площею 0,25 га у кварталі НОМЕР_3 виділ НОМЕР_2 Дубриницького лісництва. Натомість, за отриманими прокурором відомостями згідно матеріалів лісовпорядкування 2010 року спірна земельна ділянка знаходиться у кварталі НОМЕР_5 виділ НОМЕР_1 Дубриницького лісництва. 
З наданих прокурором відомостей однозначно стверджувати про розміщення спірної земельної ділянки на землях, що перебувають у постійному користуванні філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України», з огляду на вищевикладені розбіжності, неможливо.
Наданий прокурором Висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 26.07.2024 № 972-Е (про наявність накладення на землі лісогосподарського призначення) – жодним чином не спростовує висновок суду про законність набуття ОСОБА_2 , а у подальшому і ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004.
Суд вважав позовні вимоги необґрунтованими, тому не вбачав підстав для застосування позовної давності.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із цим рішенням суду першої інстанції, Закарпатська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Закарпатської обласної (військової) державної адміністрації подала на нього апеляційну скаргу. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків місцевого суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги Ужгородської окружної прокуратури задовольнити.
Вказує, що місцевим судом не враховано, що окружною прокуратурою було додано до справи докази – планово-картографічні матеріали лісовпорядкування ДП «Перечинське лісове господарство» від 2010 року, згідно з якими спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004 розміщена на лісових землях у кварталі 3 виділ НОМЕР_1 Дубриницького лісництва, належить до категорії експлуатаційних лісів. Інформація щодо вилучення саме цієї землі лісогосподарського призначення у справах філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» відсутня. Посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.11.2019 у справі № 361/6826/16, згідно з яким належним доказом розташування земель лісового фонду є відомості, надані ВО «Укрдержліспроект», як єдиним на території України суб`єктом, що виконує лісовпорядні роботи.
Судом першої інстанції не враховано, що факт накладання земельної ділянки з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004 на землі лісогосподарського призначення підтверджується доданим до справи висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 26.07.2024 №972-Е, згідно з яким площа накладення складає 0,2444 га. Такий висновок експерта у кримінальній справі, містив інформацію щодо предмета доказування, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд мав надати оцінку, незалежно від того, що вирок у кримінальному провадженні не ухвалено.
Прийнявши спірне розпорядження, Перечинська РДА вийшла за межі своєї компетенції, перебрала повноваження Закарпатської ОДА, передала земельну ділянку у власність ОСОБА_2 за рахунок земель лісогосподарського призначення, які перебували у користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 002494, виданого 21.04.1997, за відсутності згоди лісокористувача ДП «Перечинське лісове господарство» на її вилучення. До того в результаті передачі у власність спірну земельну ділянку віднесено до земель сільськогосподарського призначення, однак питання про зміну цільового призначення із земель лісогосподарського призначення – не вирішувалося.
Вважає перелік доданих до позовної заяви доказів достатнім для підтвердження накладення земельної ділянки з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004 на землі лісогосподарського призначення.

Позиція інших учасників справи

Представник Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації подала письмові пояснення на апеляційну скаргу, у яких скаргу підтримала та просила задовольнити. Розгляд справи просила проводити без участі представника Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Кузка С.О., посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Зазначає, що безпідставними є твердження прокуратури про те, що у Перечинської РДА були відсутні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення за межами населених пунктів.
Вважає необґрунтованими твердження прокуратури про відсутність вилучення спірної земельної ділянки з постійного користування ДП «Перечинське ГЛ», не припинення права постійного користування, а також про відсутність згоди постійного лісокористувача на вилучення, оскільки відповідні документи містяться в матеріалах справи, а ОСОБА_2 переказав на рахунок Перечинського Держлісгоспу 16107, 17 грн., (згідно з квитанцією № 22579 від 28.09.2007) у відшкодування збитків, завданих у результаті вилучення земельної ділянки загальною площею 0,70 га квартал 4 виділ 18 у сумі 10488,39 та площею 0.25 га квартал 4 виділ 20 у сумі 5618,78 грн.
Зазначає, що посилання позивача про те, що спірна земельна ділянка розміщена на землях, що перебувають у постійному користуванні філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України», є безпідставними, оскільки ґрунтуються на матеріалах лісовпорядкування 2010 року. Право власності ОСОБА_2 набуте ще у 2007 році, і прокурором не доведено, що земельна ділянка площею 0.25 га у кварталі НОМЕР_5 виділ НОМЕР_1 за матеріалами лісовпорядкування 2010 року, та земельна ділянка площею 0,25 га у кварталі НОМЕР_3 виділ НОМЕР_2 – за матеріалами на час передачі її у власність ОСОБА_2 (2007 рік), і якій у 2007 році було присвоєно кадастровий номер 2123281000:002:009:0004 – це різні земельні ділянки. 
Вважає, що ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку в передбачений законом спосіб, а тому немає підстав для витребування у відповідача цієї земельної ділянки. 
Також, вважає, що прокурором пропущено строк позовної давності. 

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу – залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Зокрема вказує, що витребування спірної земельної ділянки у добросовісного набувача без визнання недійсним розпорядження Перечинської РДА №433 від 15.11.2007 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД 538632 від 27.11.2007 – порушить його право власності, яке є чинним відповідно до ЗК України.
Посилаючись на пункти 257, 258 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №910/8413/21, вказує, що ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначені вище гарантії стосуються випадків, коли, діючи добросовісно, особа набула майнове право, зокрема право власності, від держави чи територіальної громади, які діяли під впливом помилки. Тоді як недобросовісна поведінка набувача майна у приватну власність чи як його, так і відчужувача відповідного майна, не є набуттям права приватної власності під впливом помилки органу влади та не зумовлює таке набуття. Більше того, повернення власникові майна від недобросовісної особи не може становити для останньої індивідуальний і надмірний тягар.
Вважає безпідставним посилання прокурора, що земельна ділянка з кадастровим номером 2123281000:002:009:0004 частково накладається на земельну ділянку за кадастровим номером 2123286200:02:029:0002 лісогосподарського призначення, що перебуває у постійному користуванні ДП «Ужгородське лісове господарство».
Доводи, що спірна земельна ділянка належить до лісового фонду є припущенням, оскільки доведення цього також потребує спеціальних знань. Прокурором не надано жодного висновку експерта до матеріалів справи.
Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі №446/478/19, вказує, що у контексті порушеного права позивача належним способом захисту може бути тільки витребування тієї частини земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку лісогосподарського призначення. Позивач має довести, яка саме земельна ділянка, в яких межах накладається на земельну ділянку лісогосподарського призначення. Захистити право без ідентифікації земельної ділянки неможливо (близькі за змістом висновки наведено у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №441/123/16).

Межі розгляду справи та явка учасників справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника Закарпатської обласної прокуратури, позицію представника відповідача – адвоката Кузка С.О., та представника третьої особи ОСОБА_2 – адвоката Пітух В.І., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновків про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що розпорядженням голови Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області від 08 жовтня 2007 року № 374 «Про вилучення в землі запасу та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 » передано в землі запасу Дубриницькій сільській раді земельну ділянку площею 0,70 га в кварталі 4 виділ НОМЕР_4 та площею 0,25 га квартал 4 виділ 20, яка вилучається з постійного користування державного підприємства «Перечинське лісове господарство» Дубриницького лісництва; надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,70 га квартал 4 виділ НОМЕР_4 та площею 0,25 га квартал 4 виділ 20 для передачі у власність, за межами населеного пункту на території Дубриницької сільської ради для ведення особистого селянського господарства, а також доручено ОСОБА_2 погоджені матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, представити в районну державну адміністрацію для розгляду і прийняття відповідного рішення (том 1, а. с. 42, 43).
На замовлення ОСОБА_2 . Науково-виробничим підприємством «Технічне бюро кадастру» було розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, виконаний у 2007 році щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 2123281000:02:009:0003 та 2123281000:02:009:0004, за межами населеного пункту Пастілки, на території Дубриницької сільської ради Перечинського району (том 1, а. с. 108-139).
У вказаному проекті, серед іншого, міститься розпорядження голови Перечинської РДА Закарпатської області від 28 вересня 2007 року № 344 «Про затвердження акта визначення збитків, спричинених вилученням земельної ділянки ОСОБА_2 », яким затверджено акт визначення збитків, завданих у результаті вилучення земельної ділянки площею 0,70 га квартал 4 виділ НОМЕР_4 у сумі 10488,39 грн та площею 0,25 га квартал 4 виділ 20 у сумі 5618,78 грн, а також зобов`язано ОСОБА_2 відшкодувати збитки в сумі 10488,39 грн за площу 0,70 га та 5618,78 гр за площу 0,25 га на користь державного підприємства «Перечинське лісове господарство» (том 1, а. с. 112, 124, 125).
Вказані збитки було відшкодовано, про що свідчить квитанція № 22579 від 28 вересня 2007 року (а. с. 127).
Дубриницькою сільською радою Перечинського району 29 жовтня 2007 року надано висновок № 02-24/84 до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 , згідно якого сільська рада погоджує вказаний проект землеустрою та не заперечує проти надання у власність земельної ділянки площею 0,95 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Закарпатська область, Перечинський район, с. Пастілки за межами населеного пункту, на території Дубриницької сільської ради за рахунок земель територіальних громад, які управляють земельною власність через органи місцевого самоврядування (том 1, а. с. 115).
Відділ земельних ресурсів у Перечинському районі Державного агентства земельних ресурсів України погодив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 та не заперечив проти надання у власність земельної ділянки площею 9500 кв.м. для ведення особистого селянського господарства за адресою: за межами населеного пункту, с.Пастілки, на території Дубриницької сільської ради, Перечинського району, за рахунок земельних територіальних громад, які управляють земельною власністю безпосередньо, що стверджується відповідним висновком № 101 від 29 жовтня 2007 року (том 1, зворот а. с. 115).
Згідно Висновку відділу аналізу та координації з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Закарпатській області від 29 жовтня 2007 року №64, такий погодив проект відведення земельної ділянки площею 0,95 га для ведення особистого селянського господарства за межами с. Пастілки із земель запасу Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області (том 1, а. с. 117 зворот -118).
Згідно Висновку Перечинської районної санепідемстанції до проекту землеутрою 29 жовтня 2007 року №636, така погодила надання земельної ділянки у власність площею 0,95 га для ведення особистого селянського господарства за межами с. Пастілки на території Дубриницької сільської ради Перечинського району (том 1, а. с. 116 зворот).
Згідно Висновку управління культури Закарпатської обласної державної адміністрації, в інтересах якої подано даний позов, про належність земельної ділянки до охоронних зон об?єктів культурної спадщини від 30.10.2007 № 01-11/4840-04, управління не заперечило проти відведення у власність земельних ділянок площею 0,70 га (квартал 4 виділ 18) та площею 0,25 га (квартал 4 виділ 20) (том 1, а. с. 117).
ДП «Перечинське лісове господарство» на підставі листа Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства не заперечило проти вилучення земельних ділянок у кварталі НОМЕР_3 виділ НОМЕР_4 площею 0,70 га, та виділ 20 площею 0,25 га з держлісфонду Дубриницького лісництва та передачу їх у приватну власність ОСОБА_2 (повідомлення від 03 жовтня 2007 року № 603 (том 1, зворот а. с. 123).
У зв`язку з відшкодуванням збитків, нанесених лісовому господарству внаслідок вилучення земельних ділянок (16107,17 грн), Закарпатське обласне управління лісового та мисливського господарства надає остаточне погодження, у відповідності до чинного законодавства, вилучення земельної ділянки Дубриницького лісництва, у кварталі НОМЕР_3 виділ НОМЕР_4 площею 0,70 га, та виділ 20 площею 0,25 га з держлісфонду Дубриницького лісництва ДП «Перечинське ЛГ», для передачі в приватну власність ОСОБА_2 (повідомлення від 02 жовтня 2007 року № 02/08-299 (том 1, а. с. 124). 
Як вбачається з довідок відділу земельних ресурсів у Перечинському районі Головного управління земельних ресурсів у Закарпатській області № 165 та № 166 від 23 жовтня 2007 року, земельній ділянці, розташованій за межами населеного пункту на території Дубриницької сільської ради квартал 4 виділ 20 присвоєно кадастровий номер 2123281000:02:009:0004, а земельній ділянці, розташованій за межами населеного пункту на території Дубриницької сільської ради квартал 4 виділ 18 – номер 2123281000:02:009:0003 (том 1, а. с. 126). Державна реєстрація земельної ділянки кадастровий номер 2123281000:02:009:0004 проведена 27.11.2007, категорія земель – землі сільськогосподарського призначення (том 1 а.с.128). 
Як зазначено судом першої інстанції, розпорядження Перечинської РДА від 15 листопада 2007 року № 433 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», на незаконності якого наполягає прокурор, у матеріалах справи немає, проте існування такого сторонами не оспорюється.
На підставі вказаного розпорядження 27.11.2007 ОСОБА_2 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 538632 (дві земельні ділянки із кадастровими номерами 2123281000:02:009:0004 та 2123281000:02:009:0003) (том 1 а.с.19-20). 
Згідно Державного Акту на право постійного користування землею ІІ-ЗК № 002494, виданого 21.04.1997, Перечинському державному лісогосподарському підприємству було надано у постійне користування 31531,79 га (том 1 а.с. 44-47). 
Згідно повідомлення Філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» № 11/21.25-2024 від 11 січня 2024 року, відомості щодо надання Державним підприємством «Перечинське лісове господарство» погоджень на вилучення земельних ділянок із постійного користування та передачу їх у власність ОСОБА_2 (земельні ділянки із кадастровими номерами 2123281000:02:009:0004 та 2123281000:02:009:0003, площею 0,95 га) у філії відсутні. Одночасно зазначено, що у зв`язку з відсутністю доступу у працівників філії до відомостей Державного земельного Кадастру через встановлення режиму воєнного стану в Україні, встановити місцезнаходження, зокрема, земельної ділянки 2123281000:02:009:0004, стосовно ділянок лісового фонду є неможливим (том 1, а. с. 29-30, 31-37).
В той же час, у додатку № 7 «Відомості про прийняття та передачу земель за минулий період (1999-2010 р.)» містяться відомості про припинення права користування Дубриницьким лісництвом земельними ділянками у кварталі НОМЕР_3 виділ НОМЕР_4 площею 0,7 га (сіножать) та кварталі НОМЕР_3 виділ НОМЕР_2 , площею 0,25 га (кордон лісовий) на користь ОСОБА_2 на підставі розпорядження РДА від 08 жовтня 2007 року № 374 (том 1, а. с. 31). При цьому, колегія звертає увагу, що згідно зазначених відомостей за період 1999-2010 років Державним підприємством «Перечинське лісове господарство» було передано значні площі в землі запасу сільських рад, а також як фізичним, так і юридичним особам на території різних сільських рад Перечинського району (том 1 а.с.31-37). 
Матеріали лісовпорядкування, на які посилається прокурор, були складені 2010 року – після зазначеної передачі від ДП «Перечинське лісове господарство» земельних ділянок у землі запасу сільських рад, а також фізичним і юридичним особам. При цьому, у відповідь на вимогу прокурора, в.о. директора Філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» у листі № 123/21.25-2024 від 29 лютого 2024 року, зокрема, зазначив, що у кварталі 10 відсутній виділ НОМЕР_6 , оскільки згідно матеріалів лісовпорядкування є тільки 26 виділів (том 1 а.с.37). 
Таким чином, доказів того, що нумерації кварталів та виділів за матеріалами лісовпорядкування 2010 року є такою ж, яка існувала на час передачі спірної земельної ділянки ОСОБА_2 – немає. 
Також ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» листом № 04-173 від 09 лютого 2024 року надано фрагменти картографічних матеріалів з нанесеними межами кварталів 3, 4 Дубриницького лісництва саме за матеріалами лісовпорядкування 2010 року та межами земельних ділянок, з яких вбачається накладення земельної ділянки кадастровий номер 2123281000:02:009:0004 на квартал № 3 Дубриницького лісництва (том 1, а. с. 40, 41).
Також на матеріалах лісовпорядкування 2010 року було проведено судову земельно-технічну експертизу, за результатами якої складено Висновок експерта від 26.07.2024 № 972-Е, на який посилається прокурор на підтвердження своїх позовних вимог. 
Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (частина друга статті 1 Лісового кодексу України; тут і далі – всі законодавчі акти у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
В Україні ліси та землі лісогосподарського призначення є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.
Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави (частина третя статті 1 ЛК України).
Лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі (частина четверта статті 1 ЛК України).
За змістом частини другої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини, що виникають при використанні лісів регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому кодексу.
Самостійною категорією земель за основним цільовим призначенням є землі лісогосподарського призначення (пункт "е" частини першої статті 19 ЗК України).
До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (частина перша статті 5 ЛК України).
Відповідно до ч. 3 ст 7 ЛК України ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. 
Відповідно до ст 20 ЗК України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою (ч. 2 ст 20 ЗК України). Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства (ч. 4 ст 20 ЗК України). 
Відповідно до ч. 3 п. а ст 22 ЗК України землі сільскогосподарського призначення передаються у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства. 
Оскільки земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин треба визначати згідно з нормами земельного та лісового законодавства про використання й охорони лісового фонду (див. постанови Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-224цс14 та Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 40)).
Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
У позовній заяві прокурор стверджував, що повноваження стосовно розпорядження спірною земельною ділянкою належали до компетенції Закарпатської ОДА. Кінцевий набувач посилався на те, що Перечинська РДА законно розпорядилася цією ділянкою, а тому права Закарпатської ОДА як розпорядника земельними ділянками не порушені.
На час виникнення спірних правовідносин Земельним кодексом України було передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому пункту 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (в редакції, що діяла на час передачі земельної ділянки ОСОБА_2 ), в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади (абзац перший пункту 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).
Місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону (пункт 2 частини першої статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).
Статтею 149 ЗК України передбачено порядок вилучення земельних ділянок. 
Відповідно до ч. 2 цією статті вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень, зокрема, місцевих державних адміністрацій відповідно до їх повноважень.
Районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для, зокрема, сільськогосподарського використання (ч. 5 ст 149 ЗК України). 
Обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті (ч. 6 ст 149 ЗК України).
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами було визначено статтею 118 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин). Згідно з ч. 6-10 сказаної статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної, зокрема, районної, адміністрації за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації. Районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.
У даній справі належними та допустимими доказами доведено, що вилучення земельної ділянки площею 0,25 га квартал 4 виділ 20 (якій в подальшому було присвоєно кадастровий номер 2123281000:02:009:0004) з постійного користування державного підприємства «Перечинське лісове господарство» Дубриницького лісництва, передача її в землі запасу Дубриницькій сільській раді та надання її у власність ОСОБА_2 було здійснено за погодженням, в тому числі, землекористувача - ДП «Перечинське лісове господарство», за наявності висновків, передбачених ч. 4 ст 20 ЗК України, з дотримання порядку, передбаченого ст 118 ЗК України, з відшкодуванням збитків, завданих у результаті вилучення земельної ділянки, та в межах повноважень Перечинської РДА. Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004 у встановленому законом порядку, що діяв на момент прийняття розпорядження голови Перечинської РДА від 28.09.2007 № 344, від 08.10.2007 № 374 та від 15.11.2007 № 433.
Оскільки прокурором не доведено, що нумерації кварталів та виділів у 2007 році була такою ж, як і у матеріалах лісовпорядкування 2010 року, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданий прокурором Висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 26.07.2024 № 972-Е – жодним чином не спростовує висновок суду про законність набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004.
На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 березня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резвановою І.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 849, ОСОБА_2 відчужив земельну ділянку з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004 площею 0,25 га, розташовану за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Дубриницька сільська рада, урочище «Наметище», ОСОБА_1 (том 1, а. с. 21-24, 27-28).
Оскільки ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004 площею 0,25 га в порядку, передбаченому чинним на той час законодавством, підстав для задоволення вимоги про витребування цієї земельної ділянки від ОСОБА_1 – немає. 
В судовому засіданні апеляційного суду представник Закарпатської обласної прокуратури вказав, що таке відчуження було здійснено після внесення відомостей до ЄДРДР щодо незаконності передачі у приватну власність, в тому числі, земельної ділянки з кадастровим номером 2123281000:02:009:0004 площею 0,25 га. В той же час, доказів того, що про наявність відповідного кримінального провадження було повідомлено ОСОБА_2 позивачем не надано. ОСОБА_1 не міг знати чи піддавати сумніву достовірність підстав набуття права власності продавцем ОСОБА_2 , адже спірна ділянка у власності продавця перебувала більше 16 років. При цьому на момент укладення договору купівлі-продажу від 13.03.2024, відповідно до умов цього договору, земельна ділянка не перебувала під забороною відчуження (арештом) згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.12.2024 по справі №754/446/22, вказав, що добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей (див.: п. 6.50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19).
Оскільки підстав для задоволення позову немає через необгрунтованість матеріально-правової вимоги, тому суд першої інстанції не вбачав підстав для застосування позовної давності. 

Висновки апеляційного суду

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури – залишити без задоволення.
Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 06 лютого 2026 року.

Головуюча:

Судді