МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ

В И Р О К 
іменем України
Справа № 210/6469/25 
Провадження № 1-кп/210/2/26 
03 лютого 2026 року          
Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
за участі:
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження № 62025150020003775 за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ровеньки, Луганської області, громадянин України, з середньою освітою, одружений, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді матрос резерву запасного взводу 33 запасної роти, у військовому званні «солдат», зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 

у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час загальної мобілізації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді матрос резерву запасного взводу 33 запасної роти, у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 27.02.2025 самовільно, без дозволу командира залишив військову частину НОМЕР_1 , командуванню про причини свого вибуття ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 18.09.2025 був затриманий працівниками відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дениса Комара, будинок 2, тим самим вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину визнав у повному обсязі та показав, що він дійсно скоїв даний злочин при вказаних обставинах.
Все було так, як записано в обвинувальному акті. Він дійсно самовільно залишив військову частину, бо у його дитини була травма руки, а командир його не відпустив.
Вину визнає, шкодує про вчинене. Бажає продовжувати служити.
Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються (зокрема-щодо факту скоєння обвинуваченим даних злочинів та їх обставин), та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують його особу та мають значення для вирішення питань щодо речових доказів та судових витрат, якщо такі маються у справі.
При цьому судом, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України встановлено, що учасники судового процесу (зокрема-обвинувачений) правильно розуміють значення цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд також вважає, що вина обвинуваченого у скоєні даного злочину доведена у повному обсязі, а його дії вірно кваліфіковані: за ч. 5 ст. 407 КК України за ознаками: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд, згідно ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Так, суд враховує, що скоєний злочин є тяжким, але обвинувачений добросовісно поводив себе під час досудового розслідування та в судовому засіданні, надаючи повні та всебічні свідчення у справі, чим сприяв розкриттю злочину, повністю визнав свою вину.
Вказані обставини враховуються судом як такі, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
ОСОБА_4 раніше не судимий, не перебуває на обліку нарколога та психіатра ( т.2, а.с.54-61).
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що тільки таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, суд не вважає можливим застосувати до обвинуваченого ст.69 КК України згідно заявленого захистом клопотання, оскільки не вбачає для цього передбачених КК України підстав.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.374 КПК України суд вважає за необхідне обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід – тримання під вартою – залишити без змін до набрання вироком законної сили, продовживши дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, або ж до спливу гранично встановленого строку дії такого запобіжного заходу – 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 01.04.2026 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Визнати  ОСОБА_6 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання, тобто з 18.09.2025 року.
Обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід – тримання під вартою – залишити без змін до набрання вироком законної сили, продовживши дію вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, або ж до спливу гранично встановленого строку дії такого запобіжного заходу – 60 днів від дати винесення вироку, тобто до 01.04.2026 року при відсутності інших судових рішень з даного приводу.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Суддя:                 ОСОБА_1