ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №322/519/25     Головуючий в 1 інст.Гасанбеков С.С.
Провадження №33/807/800/25     Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Німака Є.Ю., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останньої – адвоката Німака Є.Ю. на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09 червня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 11 квітня 2025 року, о 12 год. 50 хв., по вул.Соборності, 95 в смт.Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Honda E NS1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Лермонтова не надала переваги в русі автомобілю Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі, чим порушила вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення цих транспортних засобів. У результаті дорожньо-транспортної пригоди вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі захисник – адвокат Німак Є.Ю. просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що згідно зі схемою ДТП, що міститься в матеріалах справи – вулиця, по якій рухалась ОСОБА_1 , має ідентичний покрив із вулицею, по якій рухався автомобіль Тойота. Також, у жодному з документів (в тому числі схемі місця ДТП), не зазначено, що дорога, на якій рухався автомобіль Тойота, є головною дорогою.
Вказує про те, що висновок суду про те, що наявність знаку 2.1 перед перехрестям автоматично робить перехрещувану дорогу головною, не відповідає правилам дорожнього руху та ЗУ «Про дорожній рух» і є вільним тлумаченням законодавства Судом.
Також, захисник звертає увагу на те, що ані потерпілий ОСОБА_2 , ані його пасажир - ОСОБА_3 у своїх поясненнях також не стверджували про те, що рухались по головній дорозі, що додатково підтверджує відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . 
Зауважує, що також судом викривлено/дано неправильне визначення терміну «дати дорогу». Так, суд з метою «усунення недоліків» висунутого протоколу, розтлумачив термін «дати дорогу» в логічно-змістовному зв`язку з терміном «головна дорога», що суперечить ПДР. 
Посилається на те, що ОСОБА_1 не роз`яснювались її права, під час складання протоколу. 
Зазначає, що інший учасник ДТП – ОСОБА_2 перевищив швидкість руху, що є порушенням п.12.4 ПДР.
Вказує на те, що працівники поліції не зазначили гальмівний шлях автомобіля Тойоти до місця зіткнення. 
Захисник звертає увагу на те, що на момент ДТП ОСОБА_1 знаходилась на зустрічній смузі руху для автомобіля Тойота, що додатково підтверджує, що до зіткнення призвели у своїй сукупності:
- рух автомобіля Тойота по зустрічній смузі руху, що підтверджується схемою;
- незастосування гальмування та відвороту керма водієм Тойоти;
- до вищезазначених подій, ймовірно, могла призвести недосвідченість водія ОСОБА_2 (стаж водіння на момент ДТП - менше півтора роки).
Наголошує на тому, що зіткнення відбулось на зустрічній смузі руху для автомобіля Тойота, тобто якщо б водієм автомобілю Тойота виконувались вимоги ПДР щодо руху «в своїй» смузі руху, та виконувались вимоги пунктів 12.1, 12.3 ПДР - то зіткнення не відбулось би взагалі. 
Захисник посилається на процесуальні порушення, допущені при складенні матеріалів справи, зокрема згідно з протоколом ДТП сталась о 12 год. 50 хв. 11 квітня 2025 року, в той же час, у схемі місця ДТП зазначено, що вона складена до ДТП, що мало місце - о 13 год. 40 хв. 11 квітня 2025 року, що викликає обґрунтовані сумніви, у тому чи одна і та ж сама ДТП описана у Протоколі та Схемі. При цьому, на лицьовому боці бланку схеми, в порушення вимог цього ж самого бланку, не зазначено точного місця ДТП із зазначенням прив`язки, що проігноровано судом першої інстанції.
На думку захисника, складена форма документу «Схема ДТП» не відповідає за змістом затвердженій та діючій на момент ДТП формі.
Також, в схемі ДТП не зазначено порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (графа «Порушення пункту ПДР за ст.124 КУпАП» та графа «Щодо ПІБ водія» - не заповнена, що також свідчить про неналежність та недопустимість такої Схеми як доказу, зокрема і через те, що в Схемі не зазначено щодо кого та за яке порушення її складено.
Окрім того, захисник вказує на те, що на схемі не зазначено прив`язки автомобілів до сталих орієнтирів, елементів проїжджої частини, інші сліди та предмети, що стосуються пригоди, розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), тощо. 
Протокол не містить підписів свідків.
Зазначає, що судом не було викликано свідка - ОСОБА_4 , що перебувала в автомобілі Хонда в момент ДТП та є його власником, що свідчить про поверхневість та однобічність взяття до уваги судом обставин справи.

Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Німака Є.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №794916 від 11 квітня 2025 року зазначено, що 11 квітня 2025 року, о 12 год. 50 хв., по вул.Соборності, 95 в смт.Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Honda E NS1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Лермонтова не надала переваги в русі автомобілю Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі, чим порушила вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення цих транспортних засобів. У результаті дорожньо-транспортної пригоди вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Згідно з п.16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Дослідивши наявні докази, суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в повному обсязі підтверджена:
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №794916 від 11 квітня 2025 року, яким зафіксовано факт порушення водієм  ОСОБА_1 вимог п.16.11 Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП та пошкодження транспортних засобів;
- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 11 квітня 2025 року, на якій зазначено напрямок, траєкторія руху транспортних засобів, їх розташування після ДТП та пошкодження, які отримали автомобілі, місце зіткнення;
- письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 11 квітня 2025 року;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 11 квітня 2025 року;
- фотокартками з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що  ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими під час оформлення адміністративного матеріалу, вона, рухалась по вул.Комсомольна, перетинала вул.Лермонтова та раптом побачила, що з лівого боку відносно її напрямку руху рухався на великій швидкості (приблизно 95-100 км./год.) автомобіль Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вона побачила вищезазначений автомобіль за півтори секунди до зіткнення, далі вона застосувала екстрене гальмування та поворот ліворуч, що виявилось не дієвим та трапилось зіткнення. Після зіткнення та спілкування з водієм, вона відчула запах алкоголю з порожнини рота та нечітке мовлення, про що повідомила поліцейським та попрохала, щоб поліцейські провели її огляд та іншого водія на стан сп`яніння. Станом на момент написання пояснень, освідування ще не здійснювалось. Вважає, що причиною ДТП стало значне перевищення швидкісного режиму водієм автомобіля Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та можливе перебування його в стані алкогольного сп`яніння. 
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 , наданими під час оформлення адміністративного матеріалу, він, 11 квітня 2025 року рухався на транспортному засобі Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул.Лермонтова, яка знаходиться на перехресті з Комсомольською. Інший водій не надав йому перевагу в русі, внаслідок чого відбувалось зіткнення транспортних засобів в ліві передні та задні двері автомобіля, а також заднє крило і заднє ліве колесо. Внаслідок ДТП завдано матеріальних збитків. 
Згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , наданими під час оформлення адміністративного матеріалу, він, 11 квітня 2025 року рухався на транспортному засобі Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 в якості пасажира, який рухався по вулиці Лермонтова на перехресті з вул.Комсомольської. Інший водій не надав перевагу у русі, внаслідок чого сталось зіткнення в ліву передню та задні двері, заднє крило, а також ліве заднє колесо, чим завдано матеріальних збитків. 
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_6 , наданими під час оформлення адміністративного матеріалу, він, 11 квітня 2025 року приблизно о 13 год. 10 хв. рухався у автомобілі Honda E NS1, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 на передньому пасажирському сидінні по вул.Комсомольській у селищі Новомиколаївка, Запорізької області. Під`їжджаючи до перехрестя з вулицею Лермонтова, побачив, що до них на великій швидкості наближається автомобіль Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 . При цьому, оглядовість на перехресті була обмеженою парканом зліва та справа. Виїжджаючи на перехрестя, побачили автомобіль Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 приблизно за півтори секунди до зіткнення. ОСОБА_1 застосувала екстрене гальмування та здійснила відворот керма, що виявилось недієвим і відбулось зіткнення. При цьому, автомобіль Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 рухався по середній смузі руху, займаючи, як свою смугу руху, так і зустрічну для нього смугу. Зіткнення відбулось на зустрічній для автомобіля Toyota Hilux смузі руху. Вважає, що причиною ДТП стало значне перевищення швидкісного режимі водієм автомобіля Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рух автомобіля Toyota Hilux по зустрічній для нього смузі руху та обмежена оглядовість на перехресті. 
Згідно з оскаржуваною постановою, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брала.
Її захисник-адвокат Німак Є.Ю. до суду першої інстанції подав письмові пояснення, в яких він просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на таке. На думку захисника, у справі відсутні докази того, що автомобіль Toyota рухався по головній дорозі, оскільки на ній не було встановлено один із таких знаків: 1.22, 1.23.1-1.23.4 і 2.3. Захисник стверджує, що ОСОБА_1 не були роз`яснені її права при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в матеріалах справи немає відеозапису роз`яснення прав. Згідно з п.11.3 Правил дорожнього руху на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу. Тож, з урахуванням того, що на момент ДТП ОСОБА_1 знаходилась на зустрічній для автомобіля Toyota смузі руху, захисник вважає, що до зіткнення призвели у своїй сукупності: рух автомобіля Toyota по зустрічній смузі руху, що підтверджується схемою; незастосування гальмування та відвороту керма водієм Toyota; можлива недосвідченість водія ОСОБА_2 . Захисник зазначає про невідповідність часу дорожньо-транспортної пригоди у протоколі та у схемі, невідповідність бланку схеми дорожньо-транспортної пригоди затвердженій формі, відсутність у схемі всіх необхідних відомостей, а також не підписання протоколу про адміністративне правопорушення свідками.
Представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Шиш А.Б. подав до суду першої інстанції письмові пояснення, в яких просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та розглянути справу за відсутності потерпілого та його представника.

При апеляційному розгляді захисник ОСОБА_1 - адвокат Німак Є.Ю. навів доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі.

Проаналізувавши досліджені докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката Німака Є.Ю., та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді справи, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, оцінюючи доводи захисника-адвоката Німака Є.Ю., викладені в апеляційній скарзі, щодо порушень, допущених працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, оскільки як стверджує сторона захисту у жодному з документів не зазначено, що дорога, на якій рухався автомобіль Тойота є головною дорогою; ОСОБА_1 не роз`яснювались її права під час складання протоколу; працівники поліції не зазначили гальмівний шлях автомобіля Тойота до місця зіткнення; на лицьовому боці бланку схеми не зазначено точного місця ДТП із зазначенням прив`язки; складена форма документу «Схема ДТП» не відповідає за змістом затвердженій та діючій на момент ДТП формі; протокол не містить підписів свідків; на схемі не зазначено прив`язки автомобілів до сталих орієнтирів, елементів проїжджої частини, інші сліди та предмети, що стосуються пригоди, розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини); в Схемі не зазначено щодо кого та за яке порушення її складено; в схемі ДТП не зазначено порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (графа «Порушення пункту ПДР за ст.124 КУпАП» та графа «Щодо ПІБ водія» - не заповнена, що, на думку сторони захисту, свідчить про неналежність та недопустимість такої Схеми ДТП, як доказу, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №794916 від 11 квітня 2025 року, складним щодо ОСОБА_1 , останній інкримінується невиконання вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України.
З досліджених судом апеляційної інстанції доказів встановлено, що дорожня транспортна пригода трапилась саме за обставин, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та в постанові суду.
Зокрема, згідно з відомостями зі схеми місця ДТП, місце зіткнення транспортного засобу Honda E NS1, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобілем Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відбулось на зустрічній смузі руху по напрямку руху транспортного засобу Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . 
Також, зі схеми місця ДТП, убачається, що перед виїздом на перехрестя за ходом руху автомобіля «Honda E NS1, реєстраційний номер НОМЕР_1 » під керуванням водія ОСОБА_1 , знаходився дорожній знак 2.1. «Дати дорогу», який є знаком пріоритету і вимагає від водія надати перевагу транспортним засобам, що наближаються до нерегульованого перехрестя головною дорогою, що поза розумним сумнівом підтверджує те, що ОСОБА_1 , не дотрималась вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», п.16.11 ПДР України, та виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу, не надала перевагу в русі транспортному засобу під керуванням ОСОБА_2 , який рухався головною дорогою.
Схема дорожньо-транспортної пригоди від 11 квітня 2025 року в цілому відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, та складена поліцейським у присутності учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які підписали схему без будь-яких зауважень.
Відомості про пошкодження, які отримали автомобілі при ДТП, також зафіксовані у схемі, зокрема зазначено, що у автомобіля «Honda E NS1, реєстраційний номер НОМЕР_1 » під керуванням водія ОСОБА_1 пошкоджено капот, передній бампер, переднє праве та ліве крило; у автомобіля Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2  під керуванням водія ОСОБА_2 пошкоджено передні ліві двері, задні ліві двері, заднє ліве крило, заднє ліве колесо. 
Схема ДТП істотних недоліків немає, проте має всі необхідні для розгляду справи відомості. Відомості про пошкодження, які отримали автомобілі, узгоджуються з висновками суду першої інстанції щодо обстановки та обставин ДТП.
Те, що у протоколі зазначено, що подія мала місце о 12:50 год, а у схемі ДТП вказано, що вона складена щодо ДТП, яка сталася о 13:40 год (на що звертає увагу апелянт), не вказує на неналежність і недопустимість відомостей зі схеми неналежними та недопустимими доказами, а також не свідчить про безпідставність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.
Сумнівів не виникає в тому, що вказана схема стосується саме цієї справи, оскільки вказана схема узгоджується з іншими доказами, доданими до протоколу. 
Показання самої ОСОБА_1 щодо обставин ДТП є суперечливими та спростовуються наявними в справі доказами, в т.ч. відомостями зі схеми місця ДТП, де окрім іншого відображено місце зіткнення автомобілів та пошкодження, які отримали автомобілі унаслідок ДТП.
Так, в своїх письмових поясненнях, наданих безпосередньо під час оформлення адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 вказала на те, що вона перетинала перехрестя і раптом побачила за півтори секунди до зіткнення, що з лівого боку відносно її напрямку руху рухався на великій швидкості (приблизно 95-100 км./год.) автомобіль Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 ». Вказані пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з висновками суду першої інстанції про те, що  ОСОБА_1 не виконала вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху і не надала дорогу транспортному засобу Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Викладене підтверджується і поясненнями свідка  ОСОБА_6 , який знаходився в автомобілі Honda E NS1, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 в якості пасажира, та який також вказав в своїх письмових поясненнях, наданих під час оформлення адміністративних матеріалів про те, що «під`їжджаючи до перехрестя з вулицею Лермонтова, побачив, що до них на великій швидкості наближається автомобіль Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 . При цьому, оглядовість на перехресті була обмеженою парканом зліва та справа. Виїжджаючи на перехрестя, побачили автомобіль Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 приблизно за півтори секунди до зіткнення». 
Згідно з письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 , останні зазначають, що «інший водій не надав (водію ОСОБА_2 ) перевагу в русі внаслідок чого і відбулось зіткнення транспортних засобів». Письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 , не суперечать одне одному та повністю узгоджуються з доданими до протоколу доказами, в т.ч. зі Схемою місця ДТП та фототаблицею, на якій зображено розташування автомобілів після ДТП та їх пошкодження.
Фотокартки з місця ДТП, на яких зображено розташування автомобілів після ДТП та їх пошкодження, також у сукупності з іншими доказами підтверджують висновки суду першої інстанції щодо обстановки та обставин ДТП.
Отже, наявні в справі докази у своїй сукупності підтверджують порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.16.11 Правил дорожнього руху, а саме те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Honda E NS1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Лермонтова не надала переваги в русі автомобілю Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення цих транспортних засобів. 
На думку апеляційного суду, порушення Правил дорожнього руху України, допущені водієм ОСОБА_1 , перебувають у прямому причинному зв`язку з подією ДТП, а версія сторони захисту про протилежне не є переконливою та спростовується наявними в матеріалах справи доказами, вказаними вище..
Отже, вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Порушень з боку працівників поліції під час оформлення адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 , які б тягли за собою визнання отриманих доказів недопустимими, як про це стверджує сторона захисту, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Будь-яких клопотань щодо виклику працівників поліції, витребування додаткової інформації на підтвердження доводів апеляційної скарги, стороною захисту не було заявлено.
В свою чергу, суд не вправі з власної ініціативи збирати докази.
Що стосується доводів захисника-адвоката Німака Є.Ю., викладених в апеляційній скарзі, щодо наявності в діях потерпілого ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення не є предметом перевірки у цій справі, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 і саме діям останньої суд має дати оцінку.
Інші доводи захисника-адвоката Німака Є.Ю., які викладені в апеляційній скарзі, та ті, що заявлені стороною захисту під час апеляційного розгляду справи, на думку суду апеляційної інстанції, не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п.16.11 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП в цілому складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП і також містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Те, що у протоколі не зазначені відомості про свідків, пояснення яких додані до протоколу (про що зазначає апелянт), не є тим недоліком, який тягне за собою відомості з протоколу та похідні від нього докази недопустимими. 
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
У зазначеному протоколі міститься підпис самої ОСОБА_1 без жодних зауважень.
Даних про те, що остання оспорювала відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.
З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 також не зверталась.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.
Отже, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на досліджених доказах, які суд належним чином проаналізував та надав цим доказам правильну оцінку, належним чином вмотивувавши свої висновки.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП. На всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові надав відповіді, з якими погоджується і апеляційний суд. 
Для збирання додаткових доказів на стадії апеляційного розгляду справи, в т.ч. для призначення авто технічної експертизи, як про це просить апелянт, підстав не убачається, оскільки наявних в матеріалах справи доказів достатньо для вирішення справи по суті і спеціальні знання для цього не потрібні.
Неповноти та однобічності з`ясування обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а також упередженості з боку суду першої інстанції не убачається.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги не убачається.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу захисника – адвоката Німака Є.Ю. залишити без задоволення.
Постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09 червня 2025 року стосовно  ОСОБА_1  за ст.124 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 322/519/25