КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа №381/2244/25	Головуючий у І інстанції: Чернишова Є.Ю.	
Провадження №33/824/5302/2025		
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24грудня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Санченка Р.Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30вересня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Фастівськогоміськрайонного суду Київської області від 30вересня 2025 рокуОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Санченко Р.Г. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що він може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та самостійно пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я протягом двох годин і таке звернення буде законним та в подальшому він зможе надати результати цього огляду в суді.
Крім цього, як стверджуєзахисник, працівники поліції жодним чином не попереджали ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, за що передбачена адміністративна відповідальність.
За наслідками апеляційного розгляду захисник Санченко Р.Г. просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадженняза відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Санченка Р.Г. на підтримку поданої апеляційноїскарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 25.04.2025 о 19 год. 50 хв. по вул. Вишневій, 1 у селищі Борова, Київської областікерував моторолером YAMAHA jogбез д.н.з. з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя.Від проходження огляду на стан сп`яніння водій на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідила обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та дійшла висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху,що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПРД суд послався на наявні в матеріалах справи докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення;акт огляду на стан сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 від огляду відмовився; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препараті, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від огляду у медичному закладі; дані відеозапису з нагрудної камери працівника поліції. 
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.
Зокрема, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. 
З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 від такого огляду відмовився, поліцейськими правомірно та на законних підставах було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.
У доводах апеляційної скарги захисник стверджує, що ОСОБА_1 не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому ОСОБА_1 не знав, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння також передбачена адміністративна відповідальність. 
Однак суд апеляційної інстанції такі доводи відхиляє з огляду на наступне.
В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Оскільки ОСОБА_1 реалізував своє право на керування транспортним засобом, він зобов`язаний знати Правила дорожнього руху України, зокрема і вимоги пункту 2.5 ПДР, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Також в доводах апеляційної скарги захисник Санченко Р.Г. звертає увагу, що з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що він може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я протягом двох годин і таке звернення буде законним та в подальшому він зможе надати результати цього огляду в суді.
Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що намагався самостійно пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ФМР «Фастівська БЛІЛ», однак йому в цьому відмовили з тієї причини, що вже пройшло 2 години після зупинки транспортного засобу під його керуванням. 
Як вірно у своїй постанові зазначив суд першої інстанції, намагання ОСОБА_1 самостійно пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не мають доказового значення для правильного вирішення справи, оскільки водій відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, а також відмовився проїхати до закладу охорони здоров`я разом із поліцейськими, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. 
Та обставина, що поліцейські повідомили ОСОБА_1 про можливість самостійно пройти огляд, жодним чином не впливає на той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому, ОСОБА_1 та його захисник мали можливість у встановлені законом строки оскаржити дії працівників поліції, вважаючи їх незаконними. Проте, як вбачається з матеріалів справи, даних про те, що такі дії працівників поліції ним оскаржувались та визнані незаконними, матеріали справи не містять. 
З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Фастівськогоміськрайонного суду Київської області від 30вересня 2025 року, якоюОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Санченка Р.Г. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз