Справа № 127/2-349/09
Провадження № 22-ц/801/316/2026
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року	Справа № 127/2-349/09	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Голоти Л. О., Стадника І. М.,
з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., 

учасники справи:
скаржник (стягувач) – Кредитна спілка «Альянс Україна»,
особа, дії якої оскаржуються – головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинський Юрій Іванович, 
боржник – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2025 року, постановлену у складі судді Романюк Л. Ф. в залі суду,
встановив:

Короткий зміст вимог 
У жовтні 2025 року КС «Альянс Україна», за участі заінтересованих осіб: головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинського Юрія Івановича, ОСОБА_1 звернулась в суд із скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження.
Скарга мотивована тим, що 23 жовтня 2025 року головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинський Ю. І. при примусовому виконанні дублікату виконавчого листа №2-349/09, виданого Вінницьким міським судом міста Вінниці 21 березня 2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Альянс Україна» боргу в загальній сумі 86 482,46 грн виніс постанову ВП № 72351652 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Про смерть боржниці КС «Альянс Україна» стало відомо із оскаржуваної постанови.
На переконання стягувача така постанова є незаконною.
Так, станом на день винесення Постанови «Про закінчення виконавчого провадження» № 72351652, за боржницею рахується не сплачений борг в сумі 86 482,42 грн згідно із рішенням суду по справі №2-349/09. Натомість державним виконавцем не було вжито заходів зі встановлення правонаступників після смерті ОСОБА_1 , чим позбавлено стягувача можливості реалізувати своє право на примусове виконання рішення суду.
Також оскаржуваною постановою державний виконавець фактично позбавив стягувача можливості ставити питання про заміну боржника у виконавчому провадженні.
Покликаючись на викладене, скаржник, враховуючи уточнені вимоги скарги, просив суд:
- визнати дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинського Юрія Івановича, щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 жовтня 2025 року ВП №72351652 без встановлення правонаступників боржника неправомірними; 
- скасувати постанову головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) «Про закінчення виконавчого провадження» від 23 жовтня 2025 року у ВП № 72351652;
- зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державного виконавця відділу, у якого буде знаходитися на виконанні виконавче провадження № 72351652, вчинити всі можливі дії для встановлення правонаступників ОСОБА_1 , про що повідомити стягувача.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2025 року скаргу КС «Альянс» було задоволено та вирішено:
- визнати дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинського Юрія Івановича, щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 жовтня 2025 року ВП №72351652 без встановлення правонаступників боржника неправомірними; 
- скасувати постанову від 23 жовтня 2025 року у ВП № 72351652 головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) «Про закінчення виконавчого провадження»;
- зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державного виконавця відділу, у якого буде знаходитися на виконанні виконавче провадження № 72351652, вчинити всі можливі дії для встановлення правонаступників ОСОБА_1 , про що повідомити стягувача.
Судом було встановлено, що виконавче провадження № 72351652 закінчене 23 жовтня 2025 року у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 . При цьому жодних доказів того, що державним виконавцем вживалися заходи по встановленню кола спадкоємців (правонаступників) немає. Державний виконавець мав змогу отримати інформацію щодо правонаступників, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», КС «Альянс Україна» не має можливості встановити правонаступника боржника з огляду на ст. 8 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась. Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов`язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідно, а також на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця, приватного виконавця за виконавчими провадженнями з обов`язковим зазначенням номера виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження.
Таким чином, суд дійшов до переконання, що державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Макушинський Ю. І. діяв неправомірно, а скарга КС «Альянс Україна» є обґрунтованою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким судовим рішенням, головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні скарги відмовити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 15 грудня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Стадник І. М., Голота Л. О.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 січня 2026 року справу призначено до розгляду на 15 січня 2026 року о 09 год 40 хв.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
У апеляційній скарзі головний державний виконавець зазначає, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження (АСВП № 72351652) з примусового виконання виконавчого листа № 2-349/09 від 21 березня 2016 року, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Альянс Україна» боргу у розмірі 86 482,46 грн. 
Згідно зі свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 26 листопада 2021 року боржниця ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. 
ЗУ «Про виконавче провадження» не зобов`язує державного виконавця вчиняти дії із пошуку правонаступників померлої сторони виконавчого провадження, такий обов`язок покладено лише на Кредитора.
У зв`язку з чим керуючись п. 3 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження. 
Крім цього, зазначений виконавчий документ неодноразово перебував на примусовому виконанні та був повернений стягувачу у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо було звернути стягнення, про що свідчать винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (АСВП №№ 50899165, 59513399, 65671466).
Оскільки у ході неодноразового здійснення виконавчого провадження державними виконавцями було встановлено факт відсутності майна, яке належало померлій, та на яке можливо було б звернути стягнення в рахунок погашення боргу, тому окрім відсутнього обов`язку у державного виконавця по пошуку правонаступників так і необхідності, через відсутність майна, у державного виконавця не було.
Під час вирішення спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника (у тому числі, якщо смерть боржника настала під час розгляду справи у суді) суди для правильного вирішення справи першочергово повинні встановити, чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, тобто чи вчинив кредитор потрібні дії у матеріальних відносинах. Кредитор може пред`явити вимоги безпосередньо спадкоємцям або через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Непред`явлення кредитором вимог до спадкоємців у встановлені законом строки призводить до втрати права вимоги та можливості судового захисту такого права.
Таким чином державним виконавцем вчинені всі дії згідно чинного законодавства, спрямовані на виконання виконавчих документів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КС «Альянс Україна» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а апеляційну скаргу - без змін.

В судове засідання головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Представник КС «Альянс Україна» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому подано заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.
Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено що, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 ЗУ « Про виконавче провадження»).
Звертаючись в суд зі скаргою на дії ДВС щодо закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржниці без встановлення її правонаступників, КС «Альянс» зазначала, що такими діями державний виконавець фактично позбавив стягувача як можливості на реалізацію права на примусове виконання судового рішення, так і права на звернення до суду із заявою про заміну боржника його правонаступником.
Згідно із положеннями ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1216, 1218 ЦК України).
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (ст. 1219 ЦК України).
Таким, чином у спірних правовідносинах до складу спадщини входить обов`язок зі сплати кредитної заборгованості, який належав померлій ОСОБА_1 за життя. Цей обов`язок не припинився внаслідок смерті боржниці та продовжує існувати, а тому процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні є цілком можливим.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
У разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій (п. 5 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи-сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.
Згідно із ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження – з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. 
Таким чином, на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 55 ЦПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.
Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. 
Так, згідно із ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. 
Отже, відповідна заміна сторони виконавчого провадження правонаступником може бути здійснена лише у разі скасування постанови виконавця про закінчення такого виконавчого провадження. 
З урахуванням наведених вище законодавчих приписів, у разі смерті фізичної особи – сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. 
Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника.
Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17.
Також у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що положення ЗУ «Про виконавче провадження» передбачають обов`язок державного виконавця зупинити виконавче провадження та вирішити питання про залучення правонаступників, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво. Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва.
Таким чином, враховуючи, що спірні відносини передбачають правонаступництво, а матеріали справи не містять доказів вирішення державним виконавцем питання про залучення правонаступників померлої боржниці, колегія суддів вважає дії виконавця із закінчення виконавчого провадження передчасними, скаргу КС «Альянс» підставною, а оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.
Водночас апеляційний суд звертає увагу, що питання строку на пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців не є предметом розгляду цієї справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повна постанова складена 20 січня 2026 року.

Головуючий         В. В. Оніщук

Судді          Л. О. Голота

І. М. Стадник