Провадження № 1-кп/643/2/26 
Справа № 643/4/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 
Салтівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт разом угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біломісне, Бєлгородського району, Бєлгородської області, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. 
Судом, встановлено, що 24.02.2022 російською федерацією (далі рф), державою-агресором, було першою застосовано збройну силу проти України і шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській її фактичним застосуванням, здійснено незаконне вторгнення на територію, інших областей та вчинено збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське та оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
У відповідь на вказані дії держави-агресора 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.
У свою чергу ОСОБА_4 , перебуваючи в Україні, був достовірно обізнаним про особливий правовий режим воєнного стану, який введено в Україні з 24.02.2022 у зв`язку зі збройною агресією рф, та настанням з моменту оголошення рішення про мобілізацію особливого періоду, який передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Строки проведення загальної мобілізації регулярно продовжуються на 90 діб Верховною Радою України на пленарних засіданнях шляхом

затвердження відповідних Указів Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», поданих Президентом України.
Відповідно до ст. 17 Конституції України - захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Згідно зі ст. 65 Конституції України - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
На підставі вищевказаних Указів Президента України, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст.ст. 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонено.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).
Згідно зі ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.
Згідно з п. 5 ст. 22 указаного Закону призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 23 указаного Закону не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.
Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом до районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті , об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення) Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є, серед іншого, проведення в особливий період мобілізації людських ресурсів.
Відповідно до п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань:
здійснюють заходи оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку);
надають командирам військових частин інформацію про військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку, з метою добору громадян для проходження служби у військовому резерві та військової служби за контрактом;
беруть у межах своїх повноважень участь у здійсненні контролю за виконанням мобілізаційних заходів у місцевих держадміністраціях, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, а також на підприємствах, здійснюють заходи, спрямовані на задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецзв`язку у людських і транспортних ресурсах. 
Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»:
ч. 1 ст. 1 - особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.
ст. 3 - інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
ст. 7 - медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями. Залежно від ступеня стійкого розлад}' функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.
ч. 3 ст. 8 - рішення медико-соціальних експертних комісій є обов`язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, реабілітаційними закладами незалежно від типу і форми власності.
Відповідно до п.1 Положення «Про медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі Положення), серед іншого, визначає процедуру проведення медико- соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, особам з інвалідністю (особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності.
Згідно з п. 3 Положення медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Медико-соціальну експертизу проводять медико- соціальні експертні комісії.
Відповідно до п. 15 Положення комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.
Згідно з п. 16 Положення голова лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я представляє хворого, що досяг повноліття, який направляється на комісію вперше.
Пунктом 17 Положення визначено, шо медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Згідно з п. 19 Положення комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акту огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою. 
Вимогами п.21 Положення передбачено, що у разі коли голова аос окремі члени комісії не згодні з прийнятим рішенням їх думка зазначається з акті огляду комісії, який подається у триденний строк Кримський, республіканській обласній або центральній міській комісії, що приймає відповідне рішення із урахуванням результатів додаткового медичного обстеження та консультативного висновку головного спеціаліста відповідного профілю.
Згідно з п. 24 Положення комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації.
Згідно з Положенням «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності»:
Пункт 3 - медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.
Пункт 4 - лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії згідно з цим Положенням.
Лікарсько-консультативні комісії подають до комісії медичні документи, зокрема такі, що свідчать про втрату працездатності або ступінь порушення функцій організму особи.
Комісія приймає документи осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за наявності у них стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у разі безперервної тимчасової непрацездатності не пізніше ніж через чотири місяці з дня її настання чи у зв`язку з одним і тим самим захворюванням протягом п`яти місяців з перервою за останні 12 місяців, а у разі захворювання на туберкульоз - протягом 10 місяців з дня настання непрацездатності.
Пункт 7 - комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для проведення медико-соціальної експертизи, протягом п`яти робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії та приймає рішення про наявність чи відсутність інвалідності.
Таким чином, забезпечення мобілізаційної готовності є невід`ємною частиною законної діяльності Збройних сил України, а визнання осіб призывного віку, які підлягають або можуть підлягати призову за мобілізацією, з інвалідністю без наявних на те правових підстав та всупереч установленого порядку з подальшим наданням відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період перешкоджає законній діяльності Збройних сил України щодо підтримання належної мобілізаційної готовності.
Враховуючи вимоги Закону України «Про реабілітацію осіб інвалідністю в Україні», Положення «Про експертні команди оцінювання повсякденного функціонування особи» Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», члени ЕКОПФО (експертна команда оцінювання повсякденного функціонування особи) приймаючи юридично значущі рішення щодо встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності - групи інвалідності, причини і часу їх настання - виконують функцій держави.
З огляду на викладене, член ЕКОПФО відповідно до ч. З ст. 18 КК України, є службовою особою, що постійно обіймає в установі посаду яка здійснює функції представника влади та наділеною відповідно до закону правом у межах своєї компетенції приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості.
В той же час ОСОБА_4 у жовтні 2024 року перебуваючи у м. Харкові (більш точний час та місце встановити не виявилось за можливе), будучи обізнаним про запровадження на всій території України правового режиму воєнного стану, усвідомлюючи, що він є громадянином України, але, не маючи патріотичних переконань, у ситуації, що склалася, та з особистих інтересів і вигоди, оцінивши обстановку в умовах особливого стану, діючи умисно, вирішив скоїти перешкоджання, спрямовані на створення перепон у законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язаної зі сприянням особам призовного віку через оформлення відповідних медичних документів які надавали б можливість отримати висновок ЕКОПФО з підтвердженням фіктивної інвалідності, тим самим уникнути призову під час мобілізації та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність.
При цьому, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки здійснення даних злочинних дій, та, бажаючи їх настання, переслідуючи власну корисливу мету отримання грошової винагороди, ОСОБА_4 саме у жовтні 2024 року вступив у попередню змову з раніше йому знайомим ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні та свою співмешканкою, ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні яка працює на посаді завідувача КДЦ КИП «Міська поліклініка №20» ХМР», а також ОСОБА-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, щодо перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань шляхом сприяння особам призовного віку через оформлення відповідних медичних документів, які надавали б можливість отримати висновок ЕКОПФО з підтвердженням фіктивної інвалідності, з подальшим уникненням призову під час мобілізації. 
Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні та ОСОБА- 2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, а також ОСОБА-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, не маючи патріотичних переконань, у ситуації, що склалася, та з особистих інтересів і вигоди, оцінивши обстановку в умовах військового стану, попередньо домовилися та узгодили свої дії щодо скоєння перешкоджань, спрямованих на створення перепон у законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 під час здійснення ними призову мобілізаційного ресурсу на військову службу в особливий період у зазначений вище спосіб.
Надалі ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, діючи узгоджено з ОСОБА_4 та ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, а також ОСОБА-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, втілюючи в життя злочинний задум, визначившись, як співучасники протиправного діяння, усвідомлюючи, що спільними діями вони вчиняють злочин, бажаючи при цьому, та, свідомо допускаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету щодо вчинення перешкоджань, спрямованих на створення перепон у законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також в цілях власного збагачення, встановив зв`язок з раніше йому не знайомим громадянином України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому повідомив що має можливість надати послуги з відстрочки від мобілізації у військовий період за станом здоров`я через отримання фіктивної групи.інвалідності.
Після цього, ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, діючи в якості одного із співвиконавців, узгоджено з ОСОБА_4 та ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, а також ОСОБА-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні спираючись у своїх діях один на одного, реалізуючи послідовно злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_4 з проведення мобілізаційних заходів, умисно, свідомо не пізніше листопада 2024 повідомив ОСОБА_6 про те, що за грошову винагороду він може вирішити питання з отримання останнім відстрочки від мобілізації у військовий період та подальшого виїзду за кордон через отримання фіктивної групи інвалідності.
Після того, як ОСОБА_6 погодився з умовами ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, той запропонував йому зустрітися з ОСОБА_4 та ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні з тим, щоб обумовити послідовність дій щодо отримання фіктивної групи інвалідності.
Не пізніше 15.11.2024 ОСОБА_4 , діючи узгоджено з ОСОБА-1, стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні та ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, з метою реалізації спільного злочинного умислу, прибув разом з ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному до місцевості біля будинку 89 розташованого по проспекту Героїв Харова у м. Харкові на зустріч з ОСОБА_6 , які було заздалегідь обумовлено з ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні.
В ході вищевказаної зустрічі ОСОБА_4 у присутності ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні та ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні повідомив ОСОБА_6 про те, що він з використанням особистих зв`язків через знайомих лікарів організує останньому безперешкодне отримання фіктивної групи інвалідності, через неіснуючі захворювання нервової системи, бо це є самим дієвим і швидким способом отримання фіктивної інвалідності з подальшою можливістю перетину державного кордону, а потім представив йому свою співмешканку, як майбутнього лікаря.
Після зустрічі ОСОБА_4 та ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні поїхали з місця зустрічі, а ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні та ОСОБА_6 залишилися та продовжили спілкування щодо процедури отримання фіктивної групи інвалідності для можливості уникнути мобілізації.
У подальшому через деякий проміжок часу після зустрічі, 15.11.2024, ОСОБА_6 на вимогу ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні передав тому копії свого паспорту, картки платника податків та свою медичну документацію.
В подальшому 22.11.2024 близько 12 год дня в приміщенні будівлі за адресою: м. Харків, майдан Захисників України, 7/8 відбулася зустріч ОСОБА- 1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні та ОСОБА_6 в ході якої останній передав, а ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні отримав першу частину обумовлених раніше грошових коштів у розмірі 1000 доларів США. Після цього ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні розповів ОСОБА_6 майбутні етапи оформлення неіснуючої групи інвалідності. Разом з цим на вказаній зустрічі ОСОБА-] стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні довів до відома ОСОБА_6 , що час за який буде оформлена фіктивна інвалідність становитиме від 2-х до 3-х місяців, а також назвав повну суму «послуг» за можливість отримання відстрочки від мобілізації через оформлення неіснуючої групи інвалідності та можливого подальшого виїзд} за кордон, що склала 18 500 доларів США, з яких :
- 10.000 доларів США за оформлення необхідних медичних документів що будуть основою для оформлення фіктивної інвалідності;
- 2 700 доларів США для оформлення необхідних військово-облікових документів в одному з документів ТЦК м. Харкова;
- 5 800 доларів США остаточне оформлення додаткових документів для отримання фіктивної інвалідності.
Через деякий проміжок часу ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні 19.11.2024 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, а також ОСОБА_-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні з корисливих мотивів та метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових, в телефонній розмові повідомив ОСОБА_6 про необхідність надання другої частини грошових коштів у розмірі 11700 доларів США для продовження процесу отримання відстрочки через оформлення неіснуючої групи інвалідності.
В подальшому 28.12.2024 приблизно о 16 год під час зустрічі в будівлі супермаркету «РОСТ Одеський» по проспекту Аерокосмічному, 165 у м. Харкові. ОСОБА_6 на вимогу ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні передав, а той, діючи узгоджено з іншими співучасниками попередньої злочинної домовленості, отримав від нього грошові кошти у розмірі 11 700 доларів США, для продовження процесу отримання відстрочки через оформлення неіснуючої групи інвалідності.
11.01.2025 приблизно о 19 год 30 хв ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, продовжуючи діяти узгоджено з ОСОБА_4 та ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, а також ОСОБА-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні в телефонній розмові повідомив ОСОБА_6 про необхідність приїзду до медичного центру «МРТ - центру на Державінській» за адресою: м. Харків, вул. Дмитра Коцюбайла 38, у м. Харкові для проходження МРТ, та після проходження повідомити результат ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні.
13.01.2025 приблизно о 17 год 37 хв ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, продовжуючи діяти за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, а також ОСОБА-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, через месенджер «WhatsApp», на особистий телефон ОСОБА_6 відправив повідомлення про те, що 14.01.2025 о 08 год 50хв останній повинен прибути до 506-го кабінету КНП «Міська поліклініка № 20» Харківської міської ради за адресок м. Харків, проспект Героїв Харкова, 179 на прийом до лікаря ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні та мати про собі результати МРТ, який 11.01.2025 той отримав у медичному центрі «МРТ - центр на Державінській».
14.01.2025 на виконання вказівок ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні приблизно о 09 год 15 хв ОСОБА_6 прибув до 506 кабінету КНП «Міська поліклініка №20» Харківської міської ради, де надав ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні результати МРТ. У свою чергу, ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні ознайомившись з знімком, діючи узгоджено з іншими вищевказаними співучасниками злочинної змови, повідомила ОСОБА_6 , що планується його госпіталізація на стаціонарне лікування.
У подальшому 19.01.2025 приблизно о 21 год 10 хв ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, продовжуючи діяти за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, а також ОСОБА-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що 20.01.2025 о 08 год 50 хв той повинен знову прибути до 506-го кабінету КНП «Міська поліклініка № 20» Харківської міської ради за адресою: проспект Героїв Харкова 179, м. Харкова до ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, де буде вирішено питання щодо його госпіталізації. 
20.01.2025 приблизно о 09.00 год ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні прибув до ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні у 506 кабінет в КНП «Міська поліклініка. №20», де остання повідомила, що необхідно пройти додаткове обстеження, а саме - УЗД та електронейроміографію і для цього вона виписала направлення з поміткою на дослідження до приватного медичного центру «Life Park» (м. Харків, вул. Олімпійська 10), в якому зазначила дату та час прийому за попереднім записом 21.01.2025 види медичних досліджень - УЗД та електронейроміографія, його установчі дані, клінічний діагноз та свої реквізити.
У період з 30 січня по 17 лютого 2025 року ОСОБА_4 , ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні та ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, а також ОСОБА-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, діючи за попередньою змовою у групі осіб, використовуючи свої зв`язки в медичних закладах м. Харкова вирішили питання щодо оформлення фіктивної госпіталізації Небесного В. стаціонарне лікування в ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології ім. Петра Власовича Волошина Національної академії медичних наук України»-, розташованого за адресою: м. Харків, Салтівський район, вулиця Академіка Павлова, б. 46, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 482.
В подальшому у період з 03 по 13 червня 2025 року ОСОБА_4 , ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні та ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, а також ОСОБА-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, діючи узгоджено, з використанням зв`язків у медичних закладах м. Харкова, змогли вирішити питання щодо оформлення другої фіктивної госпіталізації ОСОБА_6 на стаціонарне лікування в ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології ім. Петра Власовича Волошина Національної академії медичних наук України», розташованого за адресою: м. Харків, Салтівський район, вулиця Академіка Павлова, б. 46, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 2603.
У подальшому ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою з ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні та ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, а також ОСОБА-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, 21.06.2025 о 17 год 30 хв прибув на автомобілі «Maserati Levante», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 до паркового місця біля ТЦ «Рост Одеський» за адресою м. Харків, просп. Аерокосмісний, 165, де під під час розмови в салоні автомобіля з ОСОБА_7 попросив передати йому грошові кошти та медичну документацію. У відповідь на це ОСОБА_7 передав, а ОСОБА_4 отримав грошові кошти в сумі 5000 доларів США та медичні документи. ОСОБА_4 перевірив грошові кошти, отримані від ОСОБА_7 на рік виготовлення, перерахував їх і повідомив, що медичні документи він передасть для роботи ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні.
10.10.2025 ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, продовжуючи діяти за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, а також ОСОБА-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила йому, що він має прибути до неї в кабінет 506 КНП «Міська поліклініка № 20» ХМР на консультацію 15.10.2025 о 12.00 год.
15.10.2025 о 12.00 год ОСОБА_6 прибув до кабінету ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні де остання почала перевіряти наявність всіх необхідних медичних документів.
Упевнившись, що всі необхідні медичні документи в наявності ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, діючи узгоджено з ОСОБА_4 та ОСОБА- 1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, а також ОСОБА-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, провела чіткий «інструктаж» ОСОБА_6 як потрібно поводитись під час проходження співбесіди на експертній комісії при КН «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. професора О.І. Мещанінова» ХМР, щоб отримати фіктивну інвалідність при проходженні.
Після цього, ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні повідомила ОСОБА_6 , що йому необхідно прибути 17.10.2025 у період з 10 год 20 хв - 10 год 40 хв для проходження комісії за адресою: м. Харків, провулок Остаповича Ігоря, 3-А.
Після проходження ОСОБА_6 всіх етапів медичних процедур на підставі висновку ЕКОПФО (Рішення № 65/25/2112/Р від 17.10.2025 року, витяг № 65/25/2112/В), останньому встановлено 3 групу інвалідності на підставі фіктивних діагнозів захворювання нервової системи та дало підстави ОСОБА_6 17.11.2025 отримати відстрочку від призову на військову службу терміном до 03.02.2026 на підставі п.2 ч.І ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У підсумку ОСОБА_4 спільно, за попередньою змовою з ОСОБА-2 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні та ОСОБА-1 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, а також ОСОБА-3 стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні, у зазначений вище період часу обвинувачується у вчиненні кримінально караного діяння, пов`язаного з перешкоджання законній діяльності збройних сил України та інших військових формувань, основними складовими взаємопов`язаними ознаками якого є:
- спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України та корисливий мотив;
- мета - заподіяння шкоди національній безпеці України та незаконне збагачення:
- вчинення злочину групою осіб, за попередньою змовою між собою, оскільки була домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь, тобто, мала місце наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони;
- вчинення злочину у виді простої співучасті, так як співучасники злочину безпосередньо виконали його об`єктивну сторону, тобто є виконавцями злочину; 
- спільні дії співучасників, в ході яких вони спиралися один на одного, а між їхніми діями наявний причинний зв`язок;
- усвідомленість співучасників того, що спільними діями вони вчинили злочин, бажали та свідомо допускали настання суспільно небезпечних наслідків;
- вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні 24.02.2022;
- умисне перешкоджання діяльності ІНФОРМАЦІЯ_5 , які є органами військового управління, що під час мобілізаційної підготовки і мобілізації в державі здійснюють проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком та дотриманням вимог «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154;
- умисні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_5 свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.
Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
31.12.2025 року між прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
В угоді наведено формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб, які є тотожними змісту обвинувального акта.
За змістом угоди ОСОБА_4 , повністю та беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, надав покази, які сприяли розкриттю інкримінованого йому правопорушення і зобов`язався:
а) беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні;
б) сприяти розслідуванню інших кримінальних проваджень у встановленні обставин по виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.?
в) давати покази у судовому засіданні, про відомі йому обставини злочину в обсязі підозри.
г) сплатити у 10 денний строк з дня укладення угоди, але не пізніше дня проведення підготовчого судового засідання кошти в сумі 260 000 гривень на банківські рахунки призначені для підтримки Збройних Сил України.
При укладенні угоди прокурором враховано наступні обставини:
- ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;
- характер і тяжкість обвинувачення;
- наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викриття більшої кількості кримінальних правопорушень;
- наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень. 
Також, при визначенні покарання прокурором враховано, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення в якому його обвинувачують, визнав в повному обсязі, співпрацює з органом досудового розслідування, його роль як співучасника злочину, раніше не судимий, пенсіонер, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, на обліках у нарколога на психіатра не перебуває. 
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, визнано:
- щире каяття;
- активне сприяння розкриттю злочину у якому підозрюється.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно ст. 67 КК України, в ході досудового розслідування не встановлені.
Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі та з урахуванням особи обвинуваченого, наявності щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину в якому він обвинувачується застосувати положення ст. ст. 75, 76 КК України - звільнити ОСОБА_4 від відбування основного (позбавлення волі) покарання з визначенням судом тривалості іспитового строку та обов`язків, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.
В угоді про визнання винуватості ОСОБА_4 роз`яснено зміст ч. 4 ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України. 
Також, в угоді про визнання винуватості ОСОБА_4 роз`яснено та він розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї Угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення укладеної Угоди, а також той факт, що умисне невиконання угоди є підставою для кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Угода підписана всіма її учасниками. 
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості, просив її затвердити. Зазначив, що умови угоди відповідають як вимогам КПК України, так і вимогам КК України. Існують фактичні підстави для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Укладення угоди є добровільним актом усіх сторін. Прокурор переконаний, що умови угоди у повному обсязі відповідають інтересам суспільства, у першу чергу, в частині забезпечення швидкого судового провадження щодо обвинуваченого. Також прокурор зазначив, що умови угоди не порушують жодних прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. З огляду на наведені в угоді обставини просив затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Обвинувачений підтвердив, що обізнаний про вид та розмір покарання, яке йому буде призначено у випадку затвердження угоди, погоджується на призначення такого покарання та усвідомлює його наслідки. Також обвинувачений підтвердив, що укладення угоди про визнання винуватості носить добровільний характер, а визначені в угоді зобов`язання не є невиконуваними. Наголосив, що розуміє свій фінансовий стан, розраховує фінансові можливості та має можливість перерахувати грошові кошти на потреби Збройних Сил України. Також обвинувачений зазначив, що розуміє наявність у нього прав на повний судовий розгляд, на мовчання, на допит під час судового розгляду свідків обвинувачення, на подання клопотання про виклик свідків і доказів, що свідчать на його користь. Запевнив, що йому цілком зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, визначені у ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Крім того, зазначив, що він розуміє наслідки невиконання угоди і що умисне невиконання угоди є підставою для кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив суд затвердити її. Зазначив, що угоду укладено за його участю. Угоду укладено добровільно, жодних скарг на дії слідчих та прокурорів вони не мають.
Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Перевіряючи угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд не вбачає підстав для відмови у її затвердженні з огляду на таке. 
Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов наступного висновку. 
Щодо відповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України.
Суд встановив, що угода про визнання винуватості відповідає формальним вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містить усі необхідні складові елементи, передбачені вказаною нормою.
Угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим серед іншого містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті.
Суд також встановив, що правова кваліфікація діяння, інкримінованого обвинуваченому є правильною. Це з`ясовано та підтверджено у підготовчому судовому засіданні. Кримінально-правова оцінка суспільно-небезпечних діянь, вчинених обвинуваченим, викладена в угоді, в цілому відповідає ознакам, встановленим у нормах кримінального закону.
Суд не встановив допущення неправильної правової кваліфікації кримінальних правопорушень, яке було б більш тяжким, ніж те щодо яких передбачена можливість укладання угоди.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив кожну із обставин інкримінованих йому злочинів, що викладені в угоді про визнання винуватості та обвинувальному акті. У присутності захисника беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.
Фактичні обставини, описані в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, зазначене в угоді про визнання винуватості, підтвердження цих обставин обвинуваченим у присутності захисника дають суду підстави для висновку про існування фактичних підстав для визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України
Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. У разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди (п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України).
Угода між прокурором та обвинуваченим складена та підписана 31.12.2025 року у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , про що свідчить підпис останнього у тексті угоди. Цю обставину сторони підтвердили у підготовчому судовому засіданні.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
- кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією);
- особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (абз. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України).
У підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Обвинувачений не є організатором злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою, злочинів. Шкода нематеріального характеру від даного правопорушення, завдана лише державним та суспільним інтересам, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає. Матеріальна шкода злочином не заподіяна.
Отже, угода про визнання винуватості відповідає умовам, передбаченим ст. 469 КПК України.
Абзацом 5 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Згідно з обвинувальним актом потерпілі у цьому кримінальному провадженні відсутні, кримінальними правопорушеннями шкоди не заподіяно.
Вказане кримінальне провадження не здійснюється щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи.
Отже, вимоги абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України при укладенні угоди сторонами також дотримано.
Відтак невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України суд не вбачає.
Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства
Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 470 КПК України при укладенні угоди про визнання винуватості прокурор серед іншого враховує наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, а також наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Невідповідність умов угоди про визнання винуватості інтересам суспільства є підставою для відмови у її затвердженні (п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України).
Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, наявні матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що умови угоди, укладеної між прокурором та обвинуваченим, відповідають інтересам суспільства з огляду на таке.
У першу чергу, затвердження угоди про визнання винуватості забезпечить скорочення часу розгляду цього кримінального провадження, мінімізує витрати державних ресурсів, особистих ресурсів учасників кримінального провадження, а також зменшить навантаження на прокуратуру та суд.
У випадку ухвалення судом рішення на підставі угоди про визнання винуватості відсутня необхідність у дослідженні значного обсягу доказів, адже обвинувачений не заперечує фактичні обставини кримінальних правопорушень та їх юридичну оцінку.
Затвердження угоди свідчитиме про ефективне здійснення судового провадження, яке забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинення злочинів з метою виправлення останнього. Зазначене сприятиме формуванню у суспільства правосвідомості та усвідомлення невідворотності покарання за вчинені правопорушення.
Суд також враховує, що за умовами угоди обвинувачений зобов`язався до проведення підготовчого судового засідання забезпечити перерахування значної суми на підтримку Збройних Сил України, а саме 260 000, 00 грн. 
У судовому засіданні стороною захисту було заявлене клопотання про те, що вони просять суд перерахувати особисті кошти ОСОБА_4 на рахунок військової частини НОМЕР_2 та вказав відповідні банківські реквізити. 
Прокурор не заперечував проти задоволення такого клопотання, та вказав, що перевірив банківські реквізити вказаної військової частини. 
Захисник, у судовому засіданні підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити. 
Обвинувачений підтримав це клопотання і запевнив суд, що у нього є грошові кошти для сплати 260 000 грн. на рахунок ЗСУ і він зробить це на наступний день після звільнення. 
Суд, вислухавши думки учасників процесу, вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню, позаяк сторони погодились на це, воно відповідає угоді про визнання винуватості та в умовах повномасштабної військової агресії з боку російської федерації проти України свідчить про додатковий суспільний інтерес - забезпечення фінансовим ресурсом Збройних Сил України для посилення обороноздатності України. 
Отже, з огляду на беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, відсутність потерпілих та шкоди від вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність таких факторів як економія процесуального та матеріального ресурсу, забезпечення фінансової підтримки Збройних Сил України, суд дійшов висновку про відповідність угоди інтересам суспільства. 
Щодо перевірки умов угоди на предмет порушення прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Згідно з п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України під час перевірки угоди на відповідність вимогам законодавства суд також перевіряє, чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси сторін або інших сторін.
Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд встановив, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Цей висновок суду обґрунтовується таким.
При укладенні угоди про визнання винуватості забезпечено участь захисника відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України. Умови угоди не є невиправдано обтяжливими для жодної із сторін кримінального провадження.
Потерпілий у кримінальному провадженні відсутній, шкода та збитки не заподіяно.
Обставини пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення відповідно до ст. 17 КПК України не можуть бути використані на підтвердження винуватості будь-яких інших осіб окрім обвинуваченого у цьому провадженні. Угодою також не вирішується питання щодо майна третіх осіб.
Усі істотні умови, в тому числі узгоджене покарання, відповідають вимогам кримінального процесуального закону.
При розгляді цього кримінального провадження не встановлено жодних преюдиційних фактів щодо інших осіб. Цей вирок не може бути належним та допустимим доказом причетності до вчинення будь якого злочину осіб, що не є учасниками цього кримінального провадження.
За таких обставин умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Щодо добровільності укладення угоди
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угоди та спільну узгодженість усіх викладених у ній умов. Зазначили про відсутність будь-яких скарг на дії сторони обвинувачення.
Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угодах умов, підтвердивши добровільність їх укладення як з боку прокурора, так і з боку обвинуваченого.
На підставі цього суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
За змістом угод обвинувачений серед іншого зобов`язався:
а) беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні;
б) сприяти розслідуванню інших кримінальних проваджень у встановленні обставин по виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.?
в) давати покази у судовому засіданні, про відомі йому обставини злочину в обсязі підозри.
г) сплатити у 10 денний строк з дня укладення угоди, але не пізніше дня проведення підготовчого судового засідання кошти в сумі 260 000 гривень на банківські рахунки призначені для підтримки Збройних Сил України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Наведене свідчить про виконання обвинуваченим зобов`язання щодо беззастережного визнання своєї винуватості в обсязі висунутого обвинувачення.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні наданими доказами, а саме клопотанням про перерахування грошових коштів у сумі 260 000 грн на рахунок в/ч НОМЕР_2 , яке було задоволено судом і сторони угоди з цим погодились, підтвердив своє зобов`язання щодо перерахування грошових коштів у сумі 260 000, 00 гривень на банківські рахунки призначені для підтримки Збройних Сил України. 
Наведене у сукупності вказує на можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за умовами угоди.
Щодо призначення покарання.
Відповідно до ч. 5 ст. ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
За умовами угоди про визнання винуватості сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК Україниу вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі та з урахуванням особи обвинуваченого, наявності щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину в якому він обвинувачується застосувати положення ст. ст. 75, 76 КК України - звільнити ОСОБА_4 від відбування основного (позбавлення волі) покарання з визначенням судом тривалості іспитового строку та обов`язків, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до положень ст. 65 Кримінального кодексу України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
У даному випадку обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав в повному обсязі, співпрацює з органом досудового розслідування, раніше не судимий, збитки внаслідок вчинення кримінальних правопорушень не заподіяні, висловлює жаль про вчинене, негативно оцінює скоєне ним кримінальне правопорушення, сприяє розслідуванню інших подібних кримінальних правопорушень, демонструє готовність понести покарання.
Також суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є пенсіонером, має міцні соціальні зв`язки. 
Отже, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України за своїм видом та розміром відповідає характеру тяжкості вчинених діянь та особі обвинуваченого, а також загальним засадам його призначення, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, і здатне забезпечити досягнення мети призначення покарання.
Ураховуючи викладене, суд уважає за можливе призначити узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
З урахуванням вищевказаних фактів, обставин які пом`якшують покарання у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин, які обтяжують покарання особи, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
З урахуванням встановлених обставин угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим відповідає як вимогам кримінального процесуального законодавства, так і вимогам закону України про кримінальну відповідальність.
Суд не встановив підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.
З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про необхідність затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.
Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.
Цивільний позов не заявлявся. 
Даних щодо процесуальних витрати матеріали справи не містять. 
Відповідно до ст. 374 КПК України суд у вироку в тому числі зазначає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 20.11.2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Затриманий був 19.11.2025 року. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Прокурор у судовому засіданні просив суд скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від реального відбування покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та необхідності його негайного звільнення в залі суду. 
Згідно з частиною п`ятою статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі.
Тому суд зараховує у строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі строк тримання ОСОБА_4 під вартою з 19.11.2025 по 14.01.2026 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
За таких обставин, оскільки цивільний позов не заявлений, матеріальна шкода не завдана, покарання у вигляді конфіскації майна санкція статті не передбачає, арешт накладений ухвалами Салтівського районного суду м. Харкова від 24.11.2025 по справі №643/2068/25 (провадження №1-кс/643/6636/25) та від 27.11.2025 по справі №643/2093/25 (провадження №1-кс/643/671/25) на речові докази підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме :
-транспортний засіб Maserati Levante, 2017 року випуску д.н.з НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_3 ;
- транспортний засіб BMW X6, 2010 року випуску, д.н.з НОМЕР_4 , з номером кузова НОМЕР_5 разом зі свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії № НОМЕР_6 ;
- медичні картки амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_8 на 22 арк.; 
- декларація на ім`я ОСОБА_9 на 2 арк.; 
-копія паспорта та картка платника податків на ОСОБА_9 на 4 арк.; 
- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_7 ;
- свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Maserati Levante, 2017 р.в;
- протоколи МРТ дослідження шийної відділу хребта на ОСОБА_10 на 8 арк.;
- протоколи МРТ дослідження головного мозгу на ім`я ОСОБА_11 на 4 арк.
- мобільний телефон марки APPLE 15 PRO на 256 GB, темного кольору, IMEI: НОМЕР_8 з сім картою оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_9 - повернути їх власнику ОСОБА_4 .
Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. 100, 124, 174, 374, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31.12.2025 року між прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 . 
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - скасувати, негайно звільнивши ОСОБА_4 з-під варти в залі суду .
Зарахувати у строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі строк тримання ОСОБА_4 під вартою з 19.11.2025 по 14.01.2026 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Зобов`язати ОСОБА_4 перерахувати грошові кошти на підтримку Збройних Сил України у розмірі 260 000 гривень, а саме на рахунок військової частини НОМЕР_2 за такими банківськими реквізитами: 
Одержувач: Військова частина НОМЕР_2 ; 
банк одержувача: Новобаварське УДКСУ у Харківській області, МФО 820172, код 26630678; 
рахунок: UA738201720313231001302018992. 
Скасувати арешт, накладений ухвалами Салтівського районного суду м. Харкова від 24.11.2025 по справі №643/2068/25 (провадження №1-кс/643/6636/25) та від 27.11.2025 по справі №643/2093/25 (провадження №1-кс/643/671/25) на майно ОСОБА_4 .
Речові докази: 
-транспортний засіб Maserati Levante, 2017 року випуску д.н.з НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_3 ;
- транспортний засіб BMW X6, 2010 року випуску, д.н.з НОМЕР_4 , з номером кузова НОМЕР_5 разом зі свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії № НОМЕР_6 ;
- медичні картки амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_8 на 22 арк.; - декларація на ім`я ОСОБА_9 на 2 арк.; 
-копія паспорта та картка платника податків на ОСОБА_9 на 4 арк.; 
- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_7 ;
- свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Maserati Levante, 2017 р.в;
- протоколи МРТ дослідження шийної відділу хребта на ОСОБА_10 на 8 арк.;
- протоколи МРТ дослідження головного мозгу на ім`я ОСОБА_11 на 4 арк.
- мобільний телефон марки APPLE 15 PRO на 256 GB, темного кольору, IMEI: НОМЕР_8 з сім картою оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_9 - повернути їх власнику ОСОБА_4 . 
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Салтівський районний суд міста Харкова до Харківського апеляційного суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Суддя ОСОБА_1