ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 р.	Справа № 520/24879/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Національного університету цивільного захисту України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 09.12.25 року по справі № 520/24879/25
за позовом Національного університету цивільного захисту України 
до  Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)   
про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

Національний університет цивільного захисту України (далі – НУЦЗУ, позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі – ВПВР у Черкаській області, відповідач), у якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган Оксани Василівни про накладання штрафу у розмірі 5100,00 грн від 28.08.2025 у виконавчому провадженні № 77936804;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, що є суб`єктом владних повноважень, на користь позивача понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність винесеної відповідачем постанови від 28.08.2025 ВП № 7793680 про накладення на позивача штрафу за невиконання без поважних причин рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 по справі № 520/365/25, оскільки позивачем вказане рішення 21.07.2025 виконано у добровільному порядку до винесення постанови про накладення штрафу.
Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.09.2019 № 586/22631/17, зауважив, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин за наявності реальної можливості його виконати, а державний виконавець при винесенні такої постанови має встановити факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин, що у спірних правовідносинах не мало місця, що свідчить про безпідставність накладеного на позивача штрафу та зумовлює скасування спірної постанови.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 по справі № 520/24879/25 у задоволенні адміністративного позову Національного університету цивільного захисту України (вул. Онопрієнко, буд. 8,м. Черкаси, Черкаський р-н, Черкаська обл.,18034, код ЄДРПОУ08571363) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (просп. Хіміків, буд.50,м. Черкаси, Черкаський р-н, Черкаська обл.,18028, код ЄДРПОУ43315602) про визнання протиправною та скасування постанови – відмовлено.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, незаконність, необґрунтованість та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати судове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги наполягав на неправомірності прийнятої відповідачем постанови від 28.08.2025 ВП № 7793680, оскільки після надходження коштів на рахунок позивача, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 по справі № 520/365/25 було виконано у повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями № 1735 від 21.07.2025, №1736 від 21.07.2025, № 1737 від 21.07.2025.
Тобто, Національним університетом цивільного захисту України вищезазначене рішення було виконано до дати винесення постанови про накладення штрафу в добровільному порядку, однак не зважаючи на вищевикладене, відповідачем в порушення норм матеріального права, без з`ясування обставин фактичного виконання рішення суду, винесено постанову від 28 серпня 2025 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 гривень у виконавчому провадженні № 77936804, яка підлягає скасуванню у судовому порядку.
В іншій частині зміст апеляційної скарги дублює зміст позовної заяви.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Учасники справи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за допомогою засобів підсистеми "Електронний суд" та шляхом оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України ухвали про призначення справи до розгляду із зазначенням дати, часу та місця судового розгляду.
У відповідності до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 по справі № 520/365/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Національного університету цивільного захисту України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Національного університету цивільного захисту України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 по 20.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням.
Зобов`язано Національний університет цивільного захисту України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за періоди: - з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням; - з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням; - з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням; - з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
30 квітня 2025 року ВПВР у Черкаській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 520/365/25, виданого 08.04.2025 Харківським окружним адміністративним судом, де стягувачем є ОСОБА_1 .
Позивачем було направлено до Державної служби України з надзвичайних ситуацій лист від 23.06.2025 № 88 01-3504/88 20 щодо виділення додаткового фінансування по КПКВ 1006280 “Забезпечення діяльності органів та підрозділів цивільного захисту, підготовка кадрів Державною службою України з надзвичайних ситуацій “за КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки”.
Після надходження коштів на рахунок відповідача, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 по справі №520/365/25 було виконано в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями № 1735 від 21.07.2025, №1736 від 21.07.2025, № 1737 від 21.07.2025 року.
ВПВР у Черкаській області в особі державного виконавця – Вельган Оксани Василівни винесено постанову від 28 серпня 2025 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 гривень у виконавчому провадженні № 77936804, де боржником було зазначено Національний університет цивільного захисту України. 
Не погодившись з вказаною постановою державного виконавця, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та правомірності складеної державним виконавцем постанови про накладення штрафу на НУНЦЗУ, оскільки боржником не було надано відповідачу доказів повного виконання рішення суду по справі № 520/365/25 у межах виконавчого провадження № 77936804.
Крім того, судом враховано, що заяву про закінчення виконавчого провадження від 06.09.2025 направлено боржником до державного виконавця вже після винесення оскаржуваної у даній справі постанови про накладання штрафу від 28.08.2025, а тому, відповідач був позбавлений можливості врахувати вказану заяву та додані до неї документи під час винесення оскаржуваного рішення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Предметом спору у цій справі є правомірність прийняття старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган Оксаною Василівною постанови про накладання штрафу від 28.08.2025 у виконавчому провадженні № 78408029, якою на Національний університет цивільного захисту України накладено штраф у сумі 5 100,00 грн.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає, зокрема, Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі також - Закон № 1404-VIII).
Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”
Частиною 1 статті 13 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону № 1404-VІІІ, стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ, а боржником - визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Пунктами 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з частиною 3 статті 63 Закону № 1404-VІІІ, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені вище нормативні положення в контексті цієї справи, колегія суддів зауважує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Водночас, обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.
Колегією суддів встановлено, що 30.04.2025 головним державним виконавцем ВПВР у Черкаській області Вельган О. В. відкрито виконавче провадження ВП № 77936804 з виконання виконавчого листа № 520/365/25, виданого 08.04.2025 Харківським окружним адміністративним судом.
28.08.2025 головним державним виконавцем Вельган О. В. складено акт державного виконавця про те, що станом на 28.08.2025 боржником – НУЦЗУ при виконання виконавчого листа № 520/365/25 від 08.04.2025 Харківського окружного адміністративного суду, рішення суду не виконано, законні вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду проігноровано.
28.08.2025 головним державним виконавцем Вельган О. В. у межах виконавчого провадження № 77936804 винесено постанову про накладення штрафу на НУЦЗУ за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02,2025 по справі №520/365/25 було виконано 21.07.2025 в повному обсязі, що підтверджується довідкою про здійснення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по травень 2023 року та платіжними інструкціями № 1735 від 21.07.2025, № 1736 від 21.07.2025 та № 1737 від 21.07.2025, в загальній сумі 1353 грн 76 коп. (а.с. 9-14).
Тобто, у спірних правовідносинах рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 у справі № 520/365/25 було виконано Національним університетом цивільного захисту України до дати складення державним виконавцем акту про невиконання рішення суду та винесення постанови про накладення штрафу (28.08.2025).
З цього приводу, колегія суддів звертає увагу на приписи статті 63 Закону № 1404-VIII, відповідно до змісту якої на боржника може бути накладений штраф, якщо він не виконав рішення з поважних причин. 
Поважність причин залежить від низки обставин, але спільним має бути те, що вони об`єктивно перешкоджали боржнику виконати покладене на нього зобов`язання (згідно з рішенням, яке підлягає примусовому виконанню) у визначений спосіб та встановлений для цього строк.
У контексті наведеного, слід зауважити й про засади виконавчого провадження, зокрема, справедливість, неупередженість та об`єктивність, які мають слугувати своєрідним орієнтиром під час примусового виконання рішень зобов`язального характеру, надто коли йдеться про поважність причин його невиконання та пов`язану з цим юридичну відповідальності боржника.
Таким чином, лише невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто, на час прийняття рішення про накладення штрафу державним виконавцем має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення саме без поважних причин. 
Разом з тим, притягаючи боржника до відповідальності за невиконання судового рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець повинен ретельно дослідити всі обставини справи та, зокрема, встановити який обов`язок покладено на боржника судовим рішення, належним чином перевірити факт невиконання боржником такого обов`язку та встановити причини невиконання або неналежного виконання обов`язку, покладеного судом.
Також, слід врахувати положення вже наведеної вище статті 13 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до якої, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Проте, приймаючи оскаржувану постанову про накладення штрафу у зв`язку з невиконання рішенням суду, відповідачем не було належним чином перевірено факт невиконання боржником його обов`язків, встановлених судовим рішенням у справі №520/365/25, зокрема, шляхом подання відповідного запиту до позивача щодо обставин виконання ним судового рішення від 17.02.2025.
Крім того, слід звернути увагу, що навіть після винесення постанови про накладення штрафу від 28.08.2025 та отримання від позивача доказів фактичного виконання рішення суду по справі № 520/365/25 (08.09.2025 за вх. № 3874), державним виконавцем Вельгман О. В. 08.09.2025 складено вимогу державного виконавця про негайне виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 по справі № 520/365/25 без дослідження наданих позивачем документів.
Таким чином, оскаржувана постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган Оксани Василівни про накладання штрафу у розмірі 5100,00 грн від 28.08.2025 у виконавчому провадженні № 77936804, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки фактично позивачем рішення суду у справі № 520/365/25 виконане відповідно до змісту виконавчого листа та резолютивної частини рішення, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги та наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Враховуючи, що суд першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясував обставини у справі та неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 по справі № 520/24879/25 підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позову.
Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної інстанції ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем при зверненні до суду першої інстанції було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2308 від 18.09.2025. При зверненні до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн, відповідно до платіжної інструкції № 3261 від 10.12.2025.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду на рівні 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання юридичною особою або суб`єктом владних повноважень позову немайнового характеру, складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2025 - 3028,00 грн.
Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Позовна заява подана відповідачем до суду за допомогою системи "Електронний суд", таким чином, розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання даного позову, становив 2422 грн 40 коп (3028,00 грн х 0,8).
Тобто, позивачем надмірно сплачено суму судового збору за подання позовної заяви. 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 6056,00 грн (2422, 40 грн + 3633, 60 грн). 
Підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача надмірно сплаченої позивачем суми судового збору у суду відсутні, оскільки таке питання може бути вирішено в порядку встановленому статтею 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 139, ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Національного університету цивільного захисту України - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 по справі № 520/24879/25 - скасувати.
Прийняти постанову, якою позов Національного університету цивільного захисту України до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган Оксани Василівни про накладання штрафу у розмірі 5100,00 грн від 28.08.2025 у виконавчому провадженні № 77936804. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Національного університету цивільного захисту України (Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Онопрієнка, 8, 18034, ЄДРПОУ 08571363) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій